Справа № 306/2530/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 серпня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., ФАЗИКОШ Г.В.
за участю секретаря                ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 306/2530/15-ц
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковеєва Олена Вікторівна, про визнання правочину недійсним
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»», Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України та Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про усунення порушень права власності на земельну ділянку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Свалявського районного суду від 17 березня 2021 року, повний текст якої складено 22 березня 2021 року, головуюча суддя Жиганська Н.М., -
встановив:
27.10.2015 Дочірнє підприємство «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним (а.с. 3-6 т. 1).
На обґрунтування позову позивач вказував на те, що 13.09.2013 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,4136 га, розташовану в с. Солочин, урочище «Біласовиця», Свалявського району Закарпатської області, кадастровий номер 2124085601:03:001:0087, цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Право власності дарувальника ОСОБА_1 на землю підтверджувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 057016 від 25.10.2005, виданим на підставі рішення 41-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільської ради Свалявського району від 27.09.2005.
Однак, рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.10.2013 у справі № 710/1099/2012:
рішення 41-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільської ради Свалявського району від 27.09.2005 у частині затвердження проекту зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки, що перебувала у власності ОСОБА_1 , із земель сільськогосподарського призначення на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд визнано незаконним і скасовано;
визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 057016 від 25.10.2005 на ділянку з кадастровим номером № 2124085601:03:001:0087.
Право дарування майна належить його власнику (ст.ст. 316, 317, 319, 717 ЦК України). Оскільки рішення органу місцевого самоврядування скасоване, а виданий на його підставі державний акт на землю визнаний недійсним, то зміст договору дарування суперечить указаним приписам закону.
Виходячи з цього, беручи до уваги також приписи ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України щодо умов дійсності правочину та підстав визнання його недійсним, договір дарування від 13.09.2013 підлягає визнанню недійсним на вимогу заінтересованої особи, якою є ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»».
Так, позивач на підставі ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами від 19.08.1999 № 1970 та акту надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430 експлуатує родовища вуглекислих мінеральних вод Голубинського родовища. Земельна ділянка, про яку йдеться, розташована в межах залягання корисних копалин загальнодержавного значення Голубинського родовища мінеральних вод, у межах гірничого відводу (друга зона санітарної охорони) свердловини № 4-р Голубинського родовища мінеральних вод.
Ці обставини встановлені рішенням апеляційного суду у справі № 710/1099/2012, яким установлено і незаконність зміни Солочинською сільською радою цільового призначення земельної ділянки.
Попри це, наразі спірна земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що надає ОСОБА_2 право використовувати ділянку для будівництва, тоді як неконтрольована забудова площ залягання корисних копалин псує Голубинське родовище мінеральних вод, робить його непридатним для експлуатації позивачем, що свідчить про порушення законного цивільного інтересу позивача. Факт заподіяння шкоди родовищу мінеральних вод неконтрольованою забудовою підтверджується висновком Українського державного геолорозвідувального інституту від 09.04.2008 № 436.
Посилаючись на ці обставини, позивач ДП «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» просив визнати недійсним договір дарування від 13.09.2013, укладений ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Кошелею О.В. за реєстровим № 380, та покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою судді Свалявського районного суду від 09.11.2015 відкрито провадження в справі (а.с. 35 т. 1).

08.07.2016 відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України та ДП «Санаторій «Квітка Полонини»» про усунення порушень права власності на земельну ділянку (а.с. 154-156 т. 1).
Мотивувала тим, що договір дарування земельної ділянки від 13.09.2013 не суперечив вимогам закону в момент його укладення, а позивач будучи власником чи користувачем земельної ділянки, не будучи стороною договору дарування не має права вимоги визнання договору недійсним.
Крім того, акт надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430 ДП «Санаторій «Квітка Полонини»» був виданий із порушенням норм законодавства, які регулюють відповідні питання, зокрема, без згоди власника землі та без погодження із Солочинською сільською радою Свалявського району, та є незаконним, що встановлено рішенням Свалявського районного суду від 14.09.2010 у справі № 2-146/10 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2011 (справа № 6-6439св10).
Зазначений акт надання гірничого відводу порушує право власності позивачки на подаровану їй земельну ділянку і це право підлягає захисту відповідно до положень ст.ст. 90, 152 ЗК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України.
Виходячи з цього, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила:
визнати недійсним акт надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430 у частині належної їй земельної ділянки площею 0,4136 га, розташованої в с. Солочин, урочище «Біласовиця», Свалявського району Закарпатської області;
зобов`язати Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України внести зміни до акту надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430 шляхом зменшення площі проекції гірничого відводу в розмірі 0,4136 га;
в первісному позові відмовити за його безпідставністю.

22.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» як позивач за первісним позовом подало до Свалявського районного суду додаткові пояснення по справі (а.с. 208-210 т. 1).
ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»» зазначило, зокрема, що попри визнання судом недійсними та скасування рішення 41-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільської ради Свалявського району від 27.09.2005 і Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 057016 від 25.10.2005, ця земельна ділянка з кадастровим номером № 2124085601:03:001:0087 значиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованою за ОСОБА_2 із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд».
Строк дії ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами від 19.08.1999 № 1970, яка була видана ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»», був установлений до 19.08.2019. ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» перетворене на ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»», цьому підприємству був виданий спеціальний дозвіл на користування надрами від 19.08.1999 № 1970 зі строком дії до 2039 року, який з урахуванням часу його видачі не міг бути наданий підприємством суду.
У контексті питання про цільове призначення належної ОСОБА_2 земельної ділянки у справі належить врахувати висновок Верховного Суду України, зроблений у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-427цс15, про те, що право користування надрами Голубинського родовища та, відповідно, право захисту своїх законних інтересів як користувача надр, від передчасного забруднення Голубинського родовища у позивача [тобто, ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»»] виникло в силу вимог частини 4 статті 24 КпН України з моменту отримання ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами від 19.08.1999 № 1970, отже, видачею оспорюваного державного акта було порушено права позивача. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 306/999/17.

25.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» подало до Свалявського районного суду клопотання про залучення його до участі в справі як правонаступника позивача Дочірнього підприємства «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» внаслідок перетворення юридичної особи, державна реєстрація якого проведена 13.06.2018 (а.с. 222 т. 1).

08.07.2019 відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 подала до Свалявського районного суду доповнення до зустрічного позову (а.с. 53-54 т. 2).
У доповненні до зустрічного позову ОСОБА_2 не наводила додаткових підстав і мотивів для пред`явлення зустрічного позову порівняно з раніше вказаними, водночас:
відповідачами визначила:
Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України,
Дочірнє підприємство «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»»
і Солочинську сільську раду Свалявського району Закарпатської області;
просила:
визнати недійсним акт надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430, виданий Державним комітетом України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, в частині належної їй земельної ділянки площею 0,4136 га, розташованої в с. Солочин, урочище «Біласовиця», Свалявського району Закарпатської області;
зобов`язати Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України внести зміни до акту надання гірничого відводу від 04.02.2008 № 1430 шляхом зменшення площі проекції гірничого відводу в розмірі 0,4136 га;
в первісному позові відмовити за його безпідставністю.

Ухвалою Свалявського районного суду від 11.08.2020:
закрито підготовче провадження в справі;
залучено до участі в справі:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» як правонаступника Дочірнього підприємства «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»»;
приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маковеєву (Кошелю) Олену Вікторівну як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів за первісним позовом;
прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ДП «Санаторій «Квітка Полонини» та Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (а.с. 68-70 т. 3).

Заочним рішенням Свалявського районного суду від 30.10.2020:
як зазначено у вступній частині рішення: позов Дочірнього підприємства «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,
як зазначено в резолютивній частині рішення: позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковеєва (Кошеля) О.В., про визнання правочину недійсним задоволено, визнано недійсним договір дарування від 13.09.2013, укладений ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Кошелею О.В. за реєстровим № 380;
стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 609,00 грн судового збору з кожного на користь ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»»;
як зазначено в резолютивній частині рішення: зустрічний позов ОСОБА_2 до ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»», Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України про усунення порушень права власності на земельну ділянку залишено без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України (а.с. 165-173 т. 3).

Додатковим рішенням Свалявського районного суду від 23.12.2020 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»» судові витрати на правничу допомогу в сумі 11200,00 грн (а.с. 232-235 т. 3).

Ухвалою Свалявського районного суду від 23.12.2020 заяву  ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Свалявського районного суду від 30.10.2020 залишено без задоволення (а.с. 238-241 т. 3).

ОСОБА_2 оскаржила заочне рішення Свалявського районного суду від 30.10.2020 як незаконне та необґрунтоване, просить рішення скасувати, у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити (а.с. 3-7, 34-43 т. 4).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08.02.2021 справу з апеляційного розгляду було знято та направлено до суду першої інстанції для виправлення описки в судовому рішенні, оскільки з урахуванням вчинених у справі процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень у вступній частині заочного рішення Свалявського районного суду від 30.10.2020 невірно був зазначений позивач за первісним позовом, не була зазначена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів за первісним позовом, у вступній і резолютивній частинах рішення невірно був зазначений відповідач за зустрічним позовом, а також у рішенні суду не був зазначений відповідач за зустрічним позовом Солочинська сільська рада Свалявського району (а.с. 71-72 т. 4).

Ухвалою Свалявського районного суду від 17.03.2021 внесені виправлення до заочного рішення Свалявського районного суду від 30.10.2020, а саме:

викладено вступну частину рішення суду в такій редакції:
«Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Жиганської Н.М.
за участю секретаря судового засідання Станкович Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду № 1 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковеєва (Кошеля) Олена Вікторівна (адреса: м. Київ, проспект Валерія Лобановського (Червонозоряний), буд. 6 А, офіс 143) про визнання правочину недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791), Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України (01023, м.Київ, вул. Еспланадна, буд.8/10), Солочинської сільської ради Свалявського району (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, 241) про усунення порушень права власності на земельну ділянку»;

викладено резолютивну частину рішення суду в такій редакції:
«Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковеєва (Кошеля) Олена Вікторівна (адреса: м. Київ, проспект Валерія Лобановського (Червонозоряний), буд. 6 А, офіс 143) про визнання правочину недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування від 13 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Кошеля Оленою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №380.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791) - судовий збір в сумі 609 грн (шістсот дев`ять гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791) - судовий збір в сумі 609 грн (шістсот дев`ять гривень 00 коп.).
Зустрічний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, код ЄДРПОУ: 02649791), Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України (01023, м.Київ, вул. Еспланадна, буд.8/10), Солочинської сільської ради Свалявського району (89321, Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, 241) про усунення порушень права власності на земельну ділянку – залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України»;

викладено у мотивувальній частині рішення суду:
абзац 2 сторінка 4 у такій редакції:
«11.08.2020 суд прийняв до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» та державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України, Солочинської сільської ради Свалявського району про усунення порушень права власності на земельну ділянку»;
абзац 4 сторінка 4 у такій редакції:
«22.09.2020 року товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№ 5940), в якому ТзОВ «Санаторій «Квітка Полонини» просить відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» та державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України, Солочинської сільської ради Свалявського району про усунення порушень права власності на земельну ділянку в повному обсязі. Просить застосувати строки позовної давності.»;
абзац 3 сторінка 8 у такій редакції:
«З огляду на вищевикладене, зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини» та державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України, Солочинської сільської ради Свалявського району про усунення порушень права власності на земельну ділянку слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України» (а.с. 79-81 т. 4).

Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 оскаржила ухвалу Свалявського районного суду від 17.03.2021 як постановлену з порушенням норм процесуального права (а.с. 93-98, 114-119 т. 4). Доводи скарги зводяться до того, що виправлення, які були внесені до заочного рішення суду, не є виправленням описок у рішенні, оскільки такими в розумінні ст. 269 ЦПК України можуть бути помилки в написанні слів, цифр тощо, яких припустився суд. В даному ж випадку суд виклав окремі частини свого рішення в новій редакції.
Крім того, позивач ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» у рішенні суду був зазначений правильно, позаяк саме це підприємство звернулося до суду з первісним позовом і було замінено правонаступником вже під час судового розгляду.
Суд не мав процесуальних підстав зазначати у відповідних частинах рішення третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маковеєву (Кошелю) О.В. і відповідача за зустрічним позовом Солочинську сільську раду Свалявського району.
Сторона просить ухвалу скасувати та відмовити у внесенні виправлень до рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19.05.2021 зважаючи на зміни в адміністративно-територіальному устрої України, зокрема, щодо поділу Закарпатської області на райони, зміни правового статусу, повноважень, територіального розташування в межах відповідного району області, територіальної юрисдикції сільської ради як представницького органу об`єднаної територіальної громади та її найменування, які відбулися впродовж 2020 року, залучено Полянську сільську раду Мукачівського району Закарпатської області до участі в справі як правонаступника Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с. 166-168 т. 4).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Кампова В.Ф., який апеляцію підтримав, позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»» адвоката Ігнатенка С.С., який скаргу не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з матеріалів справи, первісний позов до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним пред`явило 27.10.2015 Дочірнє підприємство «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»».

Зустрічний позов про усунення порушень права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 з урахуванням його доповнень пред`явили до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Дочірнього підприємства «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»» та Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області.

Оскільки зустрічний позов був ухвалою Свалявського районного суду від 11.08.2020 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом без будь-яких застережень, зокрема, щодо суб`єктного складу відповідачів за цим позовом, то був прийнятий в тому числі і щодо відповідача Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Квітка Полонини»» в результаті перетворення юридичної особи є з 13.06.2018 правонаступником позивача Дочірнього підприємства «Санаторій «Квітка Полонини»» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»».

Питання про залучення до участі в справі ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»» як правонаступника ДП «Санаторій «Квітка Полонини» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маковеєвої О.В. як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів за первісним позовом і про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі будо вирішене ухвалою Свалявського районного суду від 11.08.2020 за результатом підготовчого провадження, тобто, до початку розгляду справи по суті.

Учасниками цивільних і процесуальних відносин, є, зокрема, юридичні особи (ст.ст. 2, 80-82, 90-92 ЦК України, ст.ст. 3, 26, 28-30, 35 і ст.ст. 4, 42, 46-48, 53 редакцій ЦПК України, чинних на час відкриття провадження в справі та вирішення її судом першої інстанції).

У разі припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ст. 55 ч.ч. 1, 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017).

Суду першої інстанції, який розглядає справу, належить забезпечити правову визначеність як щодо результату вирішення всіх позовних вимог щодо кожного з відповідачів, якщо таких вимог та/або відповідачів є декілька, так і щодо власне відповідачів як учасників процесу, щодо яких вирішувалися вимоги (ст. 2 ч. 1, ст. 42 ч. 1, ст.ст. 48, 263-266 та інші норми чинної редакції ЦПК України). У разі правонаступництва в процесі відповідним учасником процесу (стороною, третьою особою) є саме правонаступник, а не, до прикладу, юридична особа, яка припинилася, чи щодо якої правонаступництво відбулося з інших підстав, справа вирішується, а судове рішення ухвалюється щодо правонаступника.

Відтак суд першої інстанції з урахуванням процесуальних дій, вчинених сторонами (в тому числі, волевиявлення позивачки за зустрічним позовом щодо складу відповідачів), та прийнятих процесуальних рішень розглянув справу та ухвалив у ній заочне рішення за умов, коли безвідносно до того, в якому статусі та з якими реквізитами відповідна юридична особа пред`явила позов, позивачем за первісним позовом на час провадження в справі та ухвалення рішення в ній є ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»», а зустрічний позов був вирішений щодо відповідачів ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»» і Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області за відсутності в справі даних про відмову позивачки від підтримання позовних вимог до певного відповідача. Так само, справу було розглянуто із залученням до участі в ній приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маковеєвої О.В. як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів за первісним позовом.

Суд прийняв рішення щодо вимог, які заявлялися позивачем за первісним позовом, по суті, а зустрічний позов залишив без розгляду, чим теж прийняв відповідне процесуальне рішення щодо вимог зустрічного позову.

Відповідно до наведеного, кінцеве процесуальне рішення суду першої інстанції повинно відображати статус учасників процесу, який має місце на час ухвалення такого рішення в справі. 

За приписами ст. 269 ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки (ч. 1); питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала; за ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень (ч. 2).

У розумінні цивільного процесуального закону, описки – це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, виправленню підлягають описки, що мають істотний характер, у тому числі, описки в резолютивній частині рішення, якщо такі можуть утруднити виконання рішення. У судовому рішенні за наявності для того підстав може бути виправлена описка, помилка, при цьому, рішення суду не може бути змінене по суті.

Помилкове, неточне, некоректне зазначення в судовому рішенні імен, назв, найменувань, процесуального статусу учасників справи, незазначення певних учасників процесу, розбіжність щодо цього в різних частинах рішення при тому, що відповідні процесуальні дії були вчинені, а відповідні процесуальні рішення були прийняті, створює правову невизначеність, може спричинити істотні перешкоди для виконання рішення, а також є перешкодою для апеляційного розгляду справи в разі оскарження судового рішення. Такі вади рішення є, як правило, описками, технічними помилками комп`ютерного набору тощо.

Механізм, передбачений ст. 270 ЦПК України, відповідно до обставин справи, що розглядається, незастосовний. 

За таких умов суд першої інстанції лише усунув текстові розбіжності в різних частинах рішення шляхом виправлення відповідного некоректного зазначення в рішенні найменування позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини»», зазначення відповідача за зустрічним позовом Солочинської сільської ради Свалявського району та зазначення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маковеєву О.В. як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів за первісним позовом, для чого в справі є відповідні процесуальні підстави.

Вищевказаними виправленнями рішення суду жодним чином не змінювалося по суті, а формулювання в оскарженій ухвалі про викладення певних частин рішення суду в іншій редакції відображає фактично лише зазначення у відповідній частині рішення суду належного учасника процесу, а не нову редакцію рішення по суті, позаяк така не змінювалася. Внесені виправлення уможливлюють апеляційне провадження в справі.

Зазначене є достатнім для висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали. Поза тим, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити таке. Знімаючи ухвалою від 08.02.2021 справу з апеляційного розгляду та направляючи її до суду першої інстанції для виправлення описки в судовому рішенні, апеляційний суд: не торкався питання про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України як відповідача за зустрічним позовом, оскільки це лежить за межами питання про виправлення формальних недоліків рішення суду; Солочинську сільську раду Свалявського району Закарпатської області зазначав виключно в контексті відсутності вказівки у відповідних частинах рішення суду на такого визначеного позивачкою за зустрічним позовом відповідача.

Відтак та підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу – без змін.
Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду від 17 березня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 23 серпня 2022 року.

Судді