ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року 
м. Київ
справа №560/29/21
адміністративне провадження № К/9901/40167/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючої судді: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (судді: Шидловський В.Б.,  Боровицький О. А.,  Матохнюк Д.Б.) у справі за позовом Споживчого товариства "Домашній Хліб" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, скасування штрафу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :

Рішенням   Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року задоволено адміністративний позов Споживчого товариства "Домашній Хліб" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, скасування штрафу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

09 червня 2022 року відповідач вперше звернувся із апеляційною скаргою на означене вище судове рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року подану ГУ ДПС у Хмельницькій області у червня 2021 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, у зв`язку із ненаданням документу про сплату судового збору.

06 вересня 2021 року ГУ ДПС в Хмельницькій області вдруге звернулось із апеляційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано десятиденний строк з дня їх вручення для усунення виявлених недоліків, а саме: подачі обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із вказівкою на поважні причини його пропуску.

01 жовтня 2021 року на виконання вимог цієї ухвали Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області до суду направлено клопотання, в якому останній просив поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ГУ ДПС у Хмельницькій області було позбавлене можливості реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення через відсутність коштів, що, на переконання апелянта, є об`єктивною і непереборною обставиною, яка не залежить від особи, а, відтак, є поважною причиною поновлення строку. 

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на те, що неможливість сплати судового збору є поважною причиною пропуску строку на оскарження судового рішення та не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, а повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення, однак апеляційний суд цього не врахував і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що клопотання про поновлення строку апеляційного провадження подане відповідачем на виконання вимоги суду є необґрунтованим, а вказані в ньому підстави для поновлення строку є неповажними.

Аналізуючи правомірність висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Стаття 44 КАС України передбачала обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше подану Головного управління ДПС у Хмельницькій області апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у зв`язку з несплатою судового збору. Вказаним судовим рішенням було надано податковому органу десятидений строк для усунення недоліків. 

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року продовжено апелянту строк на десять днів для усунення недоліків.

У зв`язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 05 серпня 2021 року повернув ГУ ДПС у Хмельницькій області вперше подану останнім апеляційну скаргу. 

Таким чином, відповідач мав достатній встановлений законодавством строк для усунення недоліків.

Вдруге з апеляційною скаргою відповідач звернувся тільки 06 вересня 2021 року, тобто через місць після повернення первинної скарги, що правомірно було оцінено судом апеляційної інстанції як тривалий проміжок часу.

В контексті наведених обставин слід враховувати, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.04.2021 року по справі № 640/3393/19.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 року у справі № 500/2544/19.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Колегія суддів зазначає про безпідставність доводів скаржника щодо відсутності належного фінансування, що вплинуло на несвоєчасну сплату судового збору за подання апеляційної скарги та, як наслідок, на поважність причин пропуску строку на подання скарги, оскільки такі доводи зводяться до формального посилання як на причину на неналежне фінансування та несвоєчасну сплату судового збору. 

Поряд із цим жодних обґрунтованих доводів, які б дійсно вказували на неможливість своєчасно вчинити наведені дії, або інших поважних причин, які перешкоджали своєчасно усунути недоліки, наведено не було.

Подальші дії щодо повторного подання апеляційної скарги не мають належного впливу на суть спірного питання. Суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у цій справі, цілком обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин справи прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відтак, оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

Отже, враховуючи, що в даному випадку скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а  наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, - суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Доводи скаржника щодо невідповідності підходу суду апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження позиції Верховного Суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність чи відсутність підстав для поновлення такого строку визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі, у зв`язку з чим відповідний підхід не може бути уніфікованим. 

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                      п о с т а н о в и в :

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без змін,  а касаційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
     
Головуюча суддя:                                                                                   І.Л. Желтобрюх
 
Судді:                                                                                                          О.В. Білоус 

                                                                                                                    Н.Є. Блажівська