УХВАЛА

21 червня 2022 року 
м. Київ

справа №640/29741/20
адміністративне провадження № К/990/13375/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Єресько Л.О., 

перевіривши касаційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі 640/29741/20 за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію, компенсацію частини доходів,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за лютий, березень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2009 року; за жовтень, листопад, грудень 2011 року; за 2012-2013 роки; за січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2014 року; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2016 року; нарахування у інші не зазначені вище місяці 2009, 2010, 2011, 2014, 2015 років сум індексації без прийняття січня 2008 року, як базового місяця для здійснення розрахунку;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за лютий, березень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2009 року; за жовтень, листопад, грудень 2011 року; за 2012-2013 роки; за січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2014 року; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2016 року, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для проведення розрахунку індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок сум індексації за інші не зазначені вище місяці 2009, 2010, 2011, 2014, 2015 років з урахуванням січня 2008 року, як базового та виплатити різницю між перерахованими та виплаченими сумами індексації, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових нагород та інших виплат, одержаний військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого   Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004;
- зобов`язати відповідача відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплатити, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159   нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових нагород та інших виплат, одержаний військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  23 грудня 2021 року,  адміністративний позов задоволено частково:
Визнано протиправними дії Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за лютий, березень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2009 року; за жовтень, листопад, грудень 2011 року; за 2012-2013 роки; за січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2014 року; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2016 року; нарахування у інші не зазначені вище місяці 2009, 2010, 2011, 2014, 2015 років сум індексації без прийняття січня 2008 року як базового місяця для здійснення розрахунку.
Зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплати ОСОБА_1   індексацію грошового забезпечення за лютий, березень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2009 року; за жовтень, листопад, грудень 2011 року; за 2012-2013 роки; за січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2014 року; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2016 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для проведення розрахунку індексації грошового забезпечення
Зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок сум індексації за інші не зазначені вище місяці 2009, 2010, 2011, 2014, 2015 років з урахуванням січня 2008 року як базового та виплатити різницю між перерахованими та виплаченими сумами індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових нагород та інших виплат, одержаний військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого   Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
У зв`язку з перебуванням у відпустці члена судової колегії - судді Верховного Суду Загороднюка А.Г. у період з 13 по 20 червня 2022 року (наказ 07 червня 2022 № 73-кв), питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою вирішується в перший день після виходу суддів із відпустки.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності- як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено, оскільки «полковник юстиції» не належить до осіб вищого офіцерського складу.
Отже, ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, прийняте у справі незначної складності, розглянуту за правилами спрощеного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України,  
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі 640/29741/20 за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію, компенсацію частини доходів.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов А.Г. Загороднюк   Л.О. Єресько