ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2022 р.                                     Справа№ 911/1377/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Козир Т.П. 
          Агрикової  О.В. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради
на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 
у справі № 911/1377/21 (суддя Грабець С.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт Строй"
до Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради
про стягнення заборгованості в сумі 72 894,79 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт Строй" (далі - ТОВ "ІБК "Еліт Строй", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради (далі - КП "Горянин" Гірської сільської ради, відповідач) про стягнення 72 894,79 грн заборгованості, з яких: 49 831,20 грн основного боргу, 8 945,04 грн пені, 3 948,27 грн 3 % річних та 10 170,28 грн інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на послуги екскаватора для благоустрою території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 16 від 07.05.2018 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 позов задоволено частково; з КП "Горянин" Гірської сільської ради стягнуто на користь ТОВ "ІБК "Еліт Строй" 49 831,20 грн основного боргу, 8 895,89 грн пені, 3 948,27 грн 3 % річних, 10 170,28 грн інфляційних втрат та 2 268,47 грн витрат по сплаті судового збору. 
Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим визнав правомірним стягнення з останнього 49 831,20 грн основного боргу, а також 8 895,89 грн пені, 3 948,27 грн 3 % річних та 10 170,28 грн інфляційних втрат. Водночас судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні періоду нарахування, з огляду на що позовні вимоги задоволено частково.  
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, КП "Горянин" Гірської сільської ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте без врахування всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування скарги апелянт наголошував на тому, що послуги не були надані, у зв`язку з чим відповідач направив позивачу мотивовану письмову відмову в оплаті ненаданих послуг; рапорти на роботу машин були підписані з боку відповідача неуповноваженою особою; наявність укладеного сторонами договору не є підставою для виконання його відповідачем, оскільки позивач не давав завдання відповідачу на надання послуг. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021     апеляційну скаргу Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
28.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021  поновлено КП "Горянин" Гірської сільської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Горянин" Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21; розгляд апеляційної скарги КП "Горянин" Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; ТОВ "ІБК "Еліт Строй" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21; витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1377/21 за позовом ТОВ "ІБК "Еліт Строй" до КП "Горянин" Гірської сільської ради про стягнення заборгованості в сумі 72 894,79 грн.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 17.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивач вказував на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем послуг відповідачу; умовами чинного законодавства та договору не передбачено отримання виконавцем дозвільних документів для надання обумовлених договором послуг; жодного  протиріччя між змінним рапортом № 10 та складеними раніше змінними рапортами № №1-10 немає; додані до апеляційної скарги листи не можуть бути прийняті в якості доказів, оскільки не містять підтвердження їх направлення на адресу позивача. 
11.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради про розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. 
Згідно з частиною 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт Строй" (далі - позивач, виконавець за договором) та Комунальним підприємством "Горянин" Гірської сільської ради (далі - відповідач, замовник за договором) укладено договір на послуги екскаватора для благоустрою території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 16 (далі - договір).
Згідно з пунктом 1.1 договору позивач надає послуги екскаватора для благоустрою території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (ДК 021:2015 код 45520000-8 Прокат обладнання з оператором для виконання земляних робіт), що далі іменуються "послуга", а відповідач оплачує надану послугу.
Відповідно до пункту 2.1 договору загальна вартість наданих послуг становить: 41 526,00 грн, ПДВ 20 % - 8 305,20 грн, що разом складає 49 831,20 (сорок девять тисяч вісімсот тридцять одна грн 20 коп.).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що термін надання послуг за цим договором складає: початок - 07 травня 2018 р., закінчення - 31 грудня 2018 р.
Відповідно до пункту 4.2 договору вартість 1 маш/години послуг механізму розраховується на підставі ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 та складає: 512,67 грн, ПДВ 20% - 102,53 грн, разом 615,20 (шістсот п`ятнадцять грн, 20 коп.).
Пунктом 6.2 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині надання послуг з дня підписання договору до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, згідно ст. 361 Цивільного кодексу України. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав роботи за період з травня 2018 року до вересня 2018 року, у кількості 81 години, на загальну суму 49 831,20 грн, що підтверджується змінними рапортами про роботу машини/будівельного механізму № 1 від 11.05.2018, - загальний час роботи 8 год., № 2 від 23.05.2018, - загальний час роботи 8 год., № 3 від 01.06.2018, - загальний час роботи 9 год., № 4 від 06.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 5 від 12.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 6 від 19.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 7 від 28.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 8 від 10.07.2018, - загальний час роботи 8 год., № 9 від 22.08.2018, - загальний час роботи 8 год., № 10 від 04.09.2018, - загальний час роботи 8 год., копії яких долучені до матеріалів справи.
Листом від 10.09.2018 № 141 позивач звернувся до відповідача з доданими до нього змінним рапортом про роботу машини/будівельного механізму № 10 від 05.09.2018  та актом здачі - приймання наданих послуг згідно договору № 16 від 07.05.2018 на суму 49 831,20 грн. Вказаний лист був отриманий представником відповідача 11.09.2018 наручно, що підтверджується відповідною відміткою, проставленою на листі. 
З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача  з претензією № 10 від 25.03.2019, в якій просив оплатити борг у сумі 49 831,00 грн за виконані роботи. Відповідач вищевказану претензію отримав 25.03.2019 наручно, що підтверджується відповідною відміткою, проставленою на листі, однак залишив без задоволення.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до Господарського суду Київської області із даним позовом, в  якому просив стягнути з відповідача 49 831,20 грн основного боргу, 8 945,04 грн пені, 3 948,27 грн 3 % річних та 10 170,28 грн інфляційних втрат. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, за яким, відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
Отже, укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт Строй" та Комунальним підприємством "Горянин" Гірської сільської ради договору на послуги екскаватора для благоустрою території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 16 від 07.05.2018 було спрямоване на отримання останнім послуг та одночасного обов`язку по здійсненню оплати у встановлений в договорі строк. 
За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Як встановлено судом першої інстанції, позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав відповідачеві послуги за період з травня 2018 року до вересня 2018 року, у кількості 81 години, на загальну суму 49 831,20 грн, що підтверджується змінними рапортами про роботу машини/будівельного механізму № 1 від 11.05.2018, - загальний час роботи 8 год., № 2 від 23.05.2018, - загальний час роботи 8 год., № 3 від 01.06.2018, - загальний час роботи 9 год., № 4 від 06.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 5 від 12.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 6 від 19.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 7 від 28.06.2018, - загальний час роботи 8 год., № 8 від 10.07.2018, - загальний час роботи 8 год., № 9 від 22.08.2018, - загальний час роботи 8 год., № 10 від 04.09.2018, - загальний час роботи 8 год., копії яких долучені до матеріалів справи.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з пунктом 4.1 договору оплату і розрахунки за надані послуги відповідач проводить згідно реєстру позивача по змінним рапортам з зазначенням фактично відпрацьованих годин з підписом відповідальних осіб та штампом чи печаткою відповідача протягом трьох днів після підписання актів надання послуг.
Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Водночас відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Отже, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем свого обов`язку щодо оплати послуг належним чином виконано не було, а саме не сплачено за послуги, які були надані згідно з змінними рапортами про роботу машини/будівельного механізму № 1 від 11.05.2018, № 2 від 23.05.2018, № 3 від 01.06.2018, № 4 від 06.06.2018, № 5 від 12.06.2018, № 6 від 19.06.2018, № 7 від 28.06.2018, № 8 від 10.07.2018, № 9 від 22.08.2018, № 10 від 04.09.2018, копії яких долучені до матеріалів справи, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 49 831,20 грн за період з травня 2018 року до вересня 2018 року.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наведеними документами в сукупності підтверджується факт отримання відповідачем послуг за вищевказаними змінними рапортами про роботу машини/будівельного механізму.
Водночас відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту надання послуг не спростовано, доказів оплати послуг в повному обсязі не  надано. 
Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про відсутність у позивача завдання та дозволу на виконання земляних робіт, які, на думку останнього, необхідні для виконання вищевказаних робіт, правомірно відхилено судом першої інстанції, з огляду на те, що умовами договору не передбачено отримання позивачем завдання, так само і нормами чинного законодавства не встановлено отримання дозволу на виконання земляних робіт. 
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем роботи не були виконані, а у відповідача була відсутня можливість реалізувати договір, у зв`язку з відсутністю фінансування, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг відповідачу, та прийняття їх останнім без зауважень та заперечень. 
У відзиві відповідач також посилається на те, що змінні рапорти про роботу машини/будівельного механізму № 1 від 11.05.2018 року, № 2 від 23.05.2018 року, № 3 від 01.06.2018 року, № 4 від 06.06.2018 року, № 5 від 12.06.2018 року, № 6 від 19.06.2018 року, № 7 від 28.06.2018 року, № 8 від 10.07.2018 року, № 9 від 22.08.2018 року, № 10 від 04.09.2018 року підписані неуповноваженим представником відповідача та мають, на думку відповідача, ознаки фіктивних та підроблених документів.
Так, на підтвердження вищевказаних обставин, представником відповідача було подано копію заяви про факт вчинення кримінальних правопорушень № 126 від 12.08.2021 та копію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/7719/21 від 18.08.2021 про зобов`язання уповноважених осіб Бориспільського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень.
Наведені вище доводи правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки документів, які б підтвердили вищенавдені обставини, суду надано не було.
У відзиві та в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що 13.09.2018 відповідачем була направлена позивачу відповідь на його лист № 141 від 10.09.2018, згідно з яким відповідач повідомив позивача про відмову від підписання змінного рапорту про роботу машини/будівельного механізму №10 від 05.09.2018 та акту здачі - приймання наданих послуг згідно договору № 16 від 07.05.2018, на суму 49 831,20 грн, проте позивачем вищевказаний лист отриманий не був, тому, на думку представника відповідача, у відповідача відсутні підстави для оплати виконаних позивачем робіт. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів направлення вищезазначеного листа на адресу позивача.
Додані до відзиву на позовну заяву копії поштових конвертів та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, а також оригінал, доданий до апеляційної скарги, не є належними доказами направлення листа від 13.09.2018 № 83, оскільки за відсутності опису вкладення у цінний лист суд позбавлений можливості встановити, які саме документи були направлені в цих конвертах. 
Відповідач не надав суду документів на підтвердження оплати наданих позивачем послуг, відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 49 831,20 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 8 945,04 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. 
Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. 
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 4.3 договору визначено, що відповідальність відповідача: при затримці платежу за виконані роботи чи послуги відповідач сплачує пеню за кожен день затримки в розмірі 20 % (двадцять відсотків) від суми боргу.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом, оплата і розрахунки за надані послуги відповідач проводить згідно реєстром позивача по змінним рапортам із зазначенням фактично відпрацьованих годин з підписом відповідальних осіб та штампом чи печаткою відповідача протягом трьох днів після підписання актів надання послуг (п. 4.1 договору).
11 вересня 2018 року змінний рапорт про роботу машини/будівельного механізму № 10 від 05.09.2018 року та акт здачі - приймання наданих послуг згідно договору № 16 від 07 травня 2018 року, на суму 49 831,20 грн. був отриманий представником відповідача наручно, що підтверджується вхідним № 29 та підписом завіреним печаткою відповідача, який міститься на супровідному листі № 141 від 10.09.2018 року, внаслідок чого, враховуючи положення  п. 4.1 договору, останнім днем оплати боргу відповідачем є 14.09.2018 року включно.
Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір пені, враховуючи період заборгованості з 15.09.2018 року до 14.03.2019 року, суму боргу в розмірі 49 831,20 грн, облікову ставку Національного банку України, що становила 18,0%,  складає 8 895,89 грн, (за розрахунком суду), які підлягають стягненню.
Крім стягнення пені, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 3 948,27 грн та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 10 170,28 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Три проценти річних, враховуючи період заборгованості з 15.09.2018 року до 06.05.2021 року, складає 965 днів, тому три проценти річних від суми 49 831,20 грн становлять 3 948,27 грн, які підлягають стягненню.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.
Сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 15.09.2018 року до 06.05.2021 року: у вересні 2018 року - 101,9% (УК №191 від 11.10.2018 року); жовтні - 101,7% (УК №213 від 13.11.2018 року); листопаді - 101,4% (УК №235 від 12.12.2018 року); грудні - 100,8% (УК №6 від 11.01.2019 року); у січні 2019 року - 101,0% (УК №28 від 12.02.2019 року); лютому - 100,5% (УК №49 від 12.03.2019 року); березні - 100,9% (УК №70 від 11.04.2019 року); квітні - 101,0% (УК №87 від 11.05.2019 року); травні - 100,7% (УК №109 від 12.06.2019 року); червні - 99,5% (УК №131 від 12.07.2019 року); липні - 99,4% (УК №153 від 13.08.2019 року); серпні - 99,7% (УК №173 від 11.09.2019 року); вересні - 100,7% (УК 195 від 11.10.2019      року); жовтні - 100,7% (УК №216 від 12.11.2019      року); листопаді - 100,1% (УК №238 від 11.12.2019 року); грудні - 99,8% (УК №5 від 11.01.2020      року); у січні 2020 року - 100,2% (УК №27 від 12.02.2020 року), лютому - 99,7% (УК №47 від 12.03.2020 року); березні - 100,8% (УК №70 від 11.04.2020 року); квітні - 100,8% (УК №88 від 13.05.2020 року); травні - 100,3% (УК №109 от 11.06.2020 року); червні - 100,2% (УК №134 від 16.07.2020 року); липні - 99,4% (УК №154 від 12.08.2020 року); серпні - 99,8% (УК №176 від 11.09.2020 року); вересні - 100,5% (УК №199 від 13.10.2020 року), жовтні - 101,0% (УК №219 від 11.11.2020 року); листопаді - 101,3% (УК №241 від 11.12.2020 року); грудні - 100,9% (УК №7 від 13.01.2021 року); у січні 2021 року - 101,3% (УК №28 від 11.02.2021 року; лютому - 101,0% (УК №47 від 11.03.2021 року); березні - 101,7% (УК №70 від 13.04.2021 року); квітні - 100,7% (УК №88 від 12.05.2021 року), від суми 49 831,20 грн., складає 10 590,29 грн. (за розрахунком суду).
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Оскільки позивачем сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, визначена в розмірі 10 170,28 грн, то стягненню підлягає саме ця сума. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з КП "Горянин" Гірської сільської ради на користь ТОВ "ІБК "Еліт Строй" 49 831,20 грн основного боргу, 8 895,89 грн пені, 3 948,27 грн 3 % річних, 10 170,28 грн інфляційних втрат та 2 268,47 грн витрат по сплаті судового збору.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію     Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР     Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод    (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.    Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Горянин" Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2021 у справі № 911/1377/21.
4. Матеріали справи № 911/1377/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                О.В. Агрикова