ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/13597/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Карапута Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 травня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Беспалова О.О.
                                                            Мєзєнцева Є.І.
При секретарі:                              Шепель О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сумської митниці Державної митної служби України на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) зернулася до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Сумської митниці Державної митної служби України (далі - митниця, відповідач), в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову в.о. першого заступника начальника Сумської митниці Хом`як А.В. в справі про порушення митних правил № 0189/80500/21 від 10 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Миткого кодексу України, є необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил є такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справи є неповним та необ`єктивним. Контролюючим органом протиправно та необґрунтовано визначено (збільшено) фактурну вартість Товару в сумі 5113,00 дол. США на підставі самостійно одержаних документів (що не надавались декларантом на підтвердження фактурної вартості), на власний розсуд віднесених контролюючим органом до доказів фактурної вартості Товару. Такими повноваженнями згідно Митного кодексу України контролюючий орган не наділений. Також вказала, що зазначення в постанові про здійснення платежів за платіжними дорученнями, в тому числі, за «логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу» не відповідає нормам закону щодо складових митної вартості товару, оскільки такі послуги до неї не включаються. Будь якого умислу вчиняти будь - які дії, направлені на порушення митних правил, чи необережності в діях ОСОБА_1 не було, і в постанові та протоколі в справі про порушення митних правил, складених щодо неї, відповідачем не встановлено.
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 грудня 2021 року даний адміністративний позов задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів, внаслідок чого у діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Крім того, за переконанням суду, спірну постанову від 10 листопада 2021 року винесено з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що громадянка ОСОБА_1 через уповноважену особу громадянина ОСОБА_2 вчинила неправомірні дії, спрямовані на незаконне зменшення митних платежів у сумі 13800,31 грн. шляхом подання до митного оформлення документів (інвойсу від 11 червня 2019 року № 24877535), що містили неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару. Зазначено, що фактично Деснянський районний суд м. Чернігова скасував постанову та закрив провадження у зв`язку з закінченням шестимісячного строку накладення стягнення відповідно до статті 467 Митного кодексу України, інших підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил суд не встановив. Однак, судом неповністю з`ясовано зміст листа Сумської обласної прокуратури від 11 лютого 2021 року № 31-14, не надано даному доказу правову оцінку, а отже помилково визначено дату (12 лютого 2021 року) отримання даного листа Слобожанською митницею моментом виявлення порушення митних правил.
Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, а також зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не обґрунтована та задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2021 року Чернігівською митницею був складений Акт № 10/7.11-19-12/2367814900 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування».
Перевіркою встановлено, що 20 серпня 2019 року митним постом «Центральний» Сумської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/023179 здійснено митне оформлення товару «Легковий автомобіль, що був у використанні, марки VW, модель Jetta. Ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2017. Модельний рік виготовлення 2017. Тип кузова - седан. Колір - сірий. Тип двигуна - бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1390 см3».
Перевезення товарів на митну територію України здійснено морським транспортом із використанням контейнеру № ZCSU8467922, доставка з Newark (США) до порту м. Одеса (Україна).
До митного оформлення подавались наступні документи: інвойс від 11 червня 2019 року № 24877535, в якому зазначено: bank name: Citibank; bank address: 300 E Sate st Redlands CA92373; SWIFT: CITIUS33; account: 205394307; beneficiary name: Cars West LLC; beneficiary address: 35086 Suimyside dr. Yucaipa, CA 92399; Buyer: ОСОБА_1, АДРЕСА_2; 2017 VW Jetta S -3000,00 доларів США; CIP Odessa-400,00 доларів США; Total due-3400,00 доларів США; коносамент від 10 липня 2019 року № 19117616, сертифікат про походження транспортного засобу від 30 травня 2019 року № 770550365902158; акт про проведення митного огляду від 15 серпня 2019 року № UA500650/2019/3324 та довідка оцінювача КТЗ ФОГІ ОСОБА_3 від 20 серпня 2019 року № 1203-19, в якому власником транспортного засобу марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , зазначено ОСОБА_1 .
Фактурна вартість товару за вищевказаною митною декларацією становить 3400,00 доларів США. Згідно рахунку-фактури від 11 червня 2019 року № 24877535 вартість товару «Легковий автомобіль, що був у використанні, марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення 2017. Модельний рік виготовлення 2017. Тип кузова - седан. Колір - сірий. Тип двигуна - бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1390 см3» складає 3000,00 доларів США, витрати на транспортування «CIP Odessa» - 400,00 доларів США, загальна сума за рахунком - 3400,00 доларів США.
Слобожанська митниця Держмитслужби листом від 18 червня 2021 року № 7.14-08-2/7.14-19/7.11/7857 надала Чернігівській митниці копію листа Сумської обласної прокуратури від 11 лютого 2021 року № 31-14 з інформацією щодо можливих порушень митного законодавства з визначенням митної вартості транспортних засобів під час митного оформлення, в якому, крім іншого, надана інформація про транзакцїї з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті, які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування, а також листа Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29 березня 2021 року № 2714/117/24/6-2021 та листа Сумської обласної прокуратури від 03 червня 2021 року № 31-7346 разом з копіями платіжних доручень в іноземній валюті та копіями інвойсів на транспортний засіб та витрати на його транспортування.
Відповідачем в результаті аналізу та співставлення відомостей, зазначених в документах, наданих Сумською обласною прокуратурою та Головним управлінням Національної поліції в Сумській області, з відомостями, зазначеними в документах, що подані до митного оформлення за митною декларацією від 20 серпня 2019 року типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/023179, встановлено, що характеристики транспортного засобу ідентичні реалізованому в США та імпортованому в Україну транспортному засобу та купівлю ввезеного легкового автомобіля здійснено за ціною, вищою, ніж зазначена в поданих до митного оформлення в Україні товаро-супровідних документах.
Так, Сумською обласною прокуратурою та Головним управління Національної поліції в Сумській області надано копії платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через міжнародну систему грошових переказів SWIFT) АТКБ «ІІриватбанк», дата здійснення операцій 12 червня 2019 року та 17 липня 2019 року на суму 3583,00 доларів США та 1530,00 доларів СІІІА відповідно, та копій інвойсів на транспортний засіб марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 та витрат на його транспортування, логістику, за якими фактично сплачувалися кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм: інвойс від 11 червня 2019 року № 24877535 на суму 3583,00 доларів США та від 16 липня 2019 року № 67160719 на суму 1530,00 доларів США.
В рахунку-фактурі від 11 червня 2019 року № 24877535 зазначено наступне: «Wire Instruction»: Bank name - Bank of America; bank address - 100 West 33rd Street New York, NY 10001; SWIFT - bofaus3n; ABA - 02600953; Account - 375668677; Buyer (покупець) - ОСОБА_4, АДРЕСА_1, phone: НОМЕР_3 .
В рахунку-фактурі від 16 липня 2019 року № 67160719 зазначено наступне: Bank name - Wells Fargo Bank; bank address - 420 Montgomery Street San Francisco, CA 94104; SWIFT - WFBIUS6S; Account - 7209085799; Beneficiary Name - Cars West LLC; Buyer (покупець) - ОСОБА_1, АДРЕСА_2, phone: НОМЕР_3 ; 2017 VW Jetta, (VIN) НОМЕР_1; Ground delivery fee (логістика по США) - 370,00 доларів США; ocean freight (морський фрахт) - 850,00 доларів США; commission (комісія) - 200,00 доларів США; mail docs (відправка документів) - 35,00 доларів СІПА; НBOL correction fee (виправлення коносамента) - 50,00 доларів СІІІА; total due (загальна сума) - 1530,00 доларів СІІІА.
За твердженням відповідача, транспортний засіб марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , який є об`єктом купівлі за платіжними дорученнями в іноземній валюті (вихідні через міжнародну систему грошових переказів SWIFT) АТКБ «Приватбанк» (дата здійснення операцій: 12 червня 2019 року та 17 липня 2019 року на суму 3583,00 доларів СІІІА та 1530,00 доларів США) ідентифіковано за ідентифікаційним номером (номером кузова), який повністю збігається з номером кузова, вказаним в графі 31 «вантажні місця та опис товару» митної декларації від 20 серпня 2019 року № UА805180/2019/023179.
Зазначені платежі на загальну суму 5113,00 доларів США були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу марки марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний помер (VIN) НОМЕР_4 .
З огляду на викладене, а саме, відповідно до інформації, наданої Сумською обласною прокуратурою та Головним управлінням Національної поліції в Сумській області, щодо фактурної вартості переміщеного на митну територію України транспортного засобу марки марки VW, модель Jetta, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , відповідачем встановлено подання під час декларування ОСОБА_1 товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ № UА805180/2019/023179 недостовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які мають значення для оподаткування при ввезенні товару на митну територію України.
Згідно митної декларації типу ІМ 40ДЕ № UА805180/2019/023179 декларування товару на підставі документів, наданих громадянкою ОСОБА_1 , здійснювала уповноважена особа - ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2 ).
Актом від 07 вересня 2021 року № 10/7.11-19-12/ НОМЕР_5 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування» було встановлено порушення законодавства України з питань оподаткування платником податків громадянином України ч. 1 та ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58, ч. 1 ст. 257 та ст. 368 Митного кодексу України, п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ 40ДЕ № UА805180/2019/023179 на суму 4312,60 грн.
Крім того, вказаним Актом було встановлено порушення п. 190.1 ст. 190, п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів за МД типу ІМ 40ДЕ № UА805180/2019/023179 на суму 9487,71 грн.
На підставі Акту від 07 вересня 2021 року відповідачем винесено протокол про порушення митних правил № 0189/80500/21 від 12 жовтня 2021 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
10 листопада 2021 року дана справа була розглянута Сумською митницею, в результаті її розгляду було винесено постанову про порушення митних правил №0189/80500/21, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 41  400, 93 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, вважаючи, що контролюючим органом протиправно визначено фактурну вартість Товару на підставі самостійно одержаних документів (що не надавались декларантом на підтвердження фактурної вартості), на власний розсуд віднесених контролюючим органом до доказів фактурної вартості Товару, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру 1) неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), 2) ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або 3) кількості, 4) країни походження, 5) відправника та/або 6) одержувача товару, 7) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його 8) митної вартості, та/або 9) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 10) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Підставою для притягнення позивача до відповідальності за статтею 485 МК України в оскаржуваній постанові відповідач визначив те, що громадянка України ОСОБА_1 через уповноважену особу громадянина ОСОБА_2 вчинила неправомірні дії, спрямовані на незаконне зменшення митних платежів у сумі 13800,31 грн. шляхом подання до митного оформлення документів (інвойсу від 11 червня 2019 року № 24877535), що містили неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару.
Щодо наявності/відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.1-3 статті73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до статті 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.
Згідно ч.1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 5 статті 265 МК України передбачено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
Відповідно до ч.1 статті 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
Частиною 8 статті 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом.
Відповідно до ч.8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ч. 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, з наведеного вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, при цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
При розмитненні Товару декларантом було подано, а митним органом прийнято як належні, усі наявні у нього документи, передбачені законом, на підтвердження митної вартості транспортного засобу. Зокрема, на підтвердження вартості самого транспортного засобу та вартості доставки Товару декларантом було додано до митної декларації інвойс від 11 червня 2019 року № 24877535 на суму 3400,00 дол. США, в якому вирахувана і вказана безпосередньо сума доставки 400 дол. США (без додавання комісій агента з придбання Товару в США). 
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем під час перевірки заявленої позивачем митної вартості Товару не спростовано фактів правильності заявленої в митній декларації фактурної вартості товару та достовірності документів, доданих до митної декларації, в тому числі, щодо вартості доставки товару в сумі 400, 00 дол. США, зазначеної в інвойсі від 11 червня 2019 року № 24877535 на суму 3400,00 дол. США.
В той же час, згідно Акту від 07 вересня 2021 року контролюючим органом було самостійно отримано копії інвойсів та платіжних доручень по сплаті ОСОБА_1 сум із вказівкою в призначенні платежу номеру VIN спірного транспортного засобу, зокрема: від 12 червня 2019 року та 17 липня 2019 року на суму 3583,00 дол.США та 1530,00 дол.США відповідно. Тобто, орган, що проводив перевірку, самостійно визначив ці суми складовими фактурної вартості Товару. Проте, контролюючим органом безпосередньо не встановлено та не обґрунтовано, за що саме здійснювалась оплата згідно кожного із казаних платіжних доручень. Як зазначено в постанові, дані платежі були здійснені за логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу.
Між тим, відповідно до пп. а) п.1 ч. 10 статті 59 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.
Відповідно до ч.2 статті 368 Митного кодексу України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Отже, судом першої інстанції вірно зауважено, що складовими митної вартості Товару, що ввозиться громадянами, є вартість самого товару, а також вартість його страхування та перевезення до кордону України. Перелік складових вартості ввезеного товару є вичерпним.
Натомість, відповідачем не доведено, що платіжні доручення від 12 червня 2019 року та 17 липня 2019 року на суму 3583,00 дол.США та 1530,00 дол.США відповідно визначають безпосередньо складові фактурної вартості Товару, передбачені наведеними вище нормами закону.
Водночас, зазначення в оскаржуваній постанові про здійснення платежів за вищевказаними платіжними дорученнями, в тому числі, за «логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу», не відповідає вищевказаним нормам закону щодо складових митної вартості товару, оскільки такі послуги до неї не включаються.
Зазначення в платіжному дорученні номеру кузову транспортного засобу (Товару), що ввозився позивачем, та номеру контейнеру лише ідентифікує транспортний засіб, за який здійснювалась оплата комісії агенту (експортеру), і не є належним доказом оплати складових фактурної вартості Товару відповідно до ч. 2 статті 368 Митного кодексу України.
Також колегія суддів зауважує, що згідно ч.10 статті 58 Митного кодексу України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема:
- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Згідно положень Інкотермс -2010, при умовах поставки FOB, продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно
Відповідно до наяних матерівлів справи, ціна на товар вказана в інвойсі №24877535 від 06 листопада 2019 року і включає в себе витрати продавця на умовах CIР, Одеса (фрахт/перевезення і страхування оплачені до (…назва місця призначення).
Судом зауважується, що в даному випадку продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару. За умовами CIP на продавця також покладається обов`язок щодо забезпечення страхування від ризиків втрати і ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування і оплачує страхові внески. За умовами терміна СІР на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту.
Відтак, зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні статті 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.
Верховний Суд висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Дані митного органу про вищу вартість розмитнених товарів не можуть мати більше значення, ніж подані декларантом документи про товар. Такі дані митного органу не можуть бути єдиною підставою для коригування митної вартості (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 810/1479/16).
На переконання суду, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за цей товар.
В той же час, відповідно до ч. 4 статті 368 у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Отже, як вірно зазначено позивачем, навіть якщо за результатами перевірки і було б доведено недостовірність заявленої фактурної вартості Товару, контролюючий орган зобов`язаний був визначити фактурну вартість товару (зокрема, і вартість витрат на страхування та доставку Товару) самостійно на підставі ціни на відповідні витрати щодо ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Застосований митницею метод визначення фактурної вартості товару шляхом визначення ціни на підставі самостійно одержаних первинних документів, віднесених митницею до доказів сплати вартості доставки товару, не передбачений нормами Митного кодексу України та суперечить правилам ч. 4 статті 368 Митного кодексу України.
Також слід зазначити, що стаття 485 МК України передбачає наявність суб`єктивної сторони правопорушення - умисел на вчинення протиправного діяння, спрямований на досягнення мети по ухиленню від сплати митних платежів (протиправному звільненню від їх сплати або зменшенню їх розміру). Особа при ухиленні від сплати митних платежів має усвідомлювати та знати умови належного виконання обов`язку щодо сплати митного платежу, втім, свідомо вчиняти дії по уникненню від виконання такого обов`язку належним чином.
Однак, обставини щодо навмисного надання митному органу неправдивих відомостей під час митного оформлення автомобіля VW JETTA, 2017 р.в., які стали підставою для недоврахування відповідних податків та зборів, в даному випадку не є доведеними. Крім того, ОСОБА_1 не є суб`єктом розглядуваного правопорушення, оскільки митне оформлення здійснював брокер ФОП ОСОБА_2 .
Відтак, надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів, оскільки позивачем було подано до митниці документи, що містили відомості щодо всіх складових митної вартості Товару.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення в частині умислу на ухилення від сплати митних платежів, за яке він притягнутий до відповідальності.
Частиною 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч.1 статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: 1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, 2) чи винна дана особа в його вчиненні, 3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 4) чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, 5) чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати 6) інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Однак, під час розгляду справи про порушення митних правил щодо позивача та прийняття спірної постанови, відповідач діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки незважаючи на не підтвердження належними та допустимими доказами вини позивача, без встановлення наявності умислу у діях позивача та їх спрямування на ухилення від сплати митних платежів.
Відповідно до п.1-2 ч.1 статті 258 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.
Оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за статтею 485 МК України за відсутності в її діях складу такого адміністративного правопорушення, а сама постанова у справі про порушення митних правил №0189/80500/21 від 10 листопада 2021 року винесена без врахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч.2 статті 2 КАС України та про наявність визначених статтею 258 МК України правових підстав для її скасування.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законодавством підстав для скасування постанови про порушення митних правил №0189/80500/21 від 10 листопада 2021 року та закриття справи про порушення митних правил у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.
Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що в своєму рішенні Деснянський районний суд м. Чернігова зазначив, що моментом виявлення правопорушення митних правил є отримання Чернігівською митницею Держмитслужби листа Сумської обласної прокуратури від 11 лютого 2021 року № 31-14. Однак, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано зміст даного листа, а тому помилково визначено дату отримання даного листа Слобожанською митницею моментом виявлення порушення митних правил.
Так, згідно п. 2 ч. 1 статті 491 МК України, підставою для порушення справи про порушення митних правил є, офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.
Як зазначалося вище, в листі Сумської обласної прокуратури від 11 лютого 2021 року №31-146 йдеться про необхідність проведення перевірки щодо законності дій інспекторів м/п «Центральний» під час митних оформлень декларацій, наведених у додатках, та можливого ненадходження митних платежів до Державного бюджету України. Крім того, в даному листі зазначено, що Головним Управлінням Національної поліції у Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №42019200000000189 від 11 вересня 2019 року за ознаками ч. 3 статті 368, статті 364 КК України.
Листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29 березня 2021 року №2714/117/24/6-2021, тобто органом, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №42019200000000189, відповідачу надалися інвойси на транспортні засоби, складені продавцями товарів, на підставі яких здійснювалися перекази грошових коштів громадянами та дозвіл відповідно до статті 222 КІІК України на використання наданих матеріалів в рамках саме проведення відповідної документальної перевірки.
Натомість, порушення законодавства України з питань оподаткування платником податків громадянином України ( ОСОБА_1 ) було виявлено лише після поведення відповідної перевірки, зафіксованої Актом від 07 вересня 2021 року № 10/7.11-19-12/ НОМЕР_5 . Тобто, твердження суду про пропуск шестимісячний строку накладення адміністративного стягнення.в даному випадку є недоречним.
Проте, така теза суду першої інстанції вцілому на правильність вирішення спору по суті не впливає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу скаргу Сумської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 грудня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2022 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       О.О. Беспалов
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев