ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року	Львів	Справа № 460/17836/21 пров. № А/857/7218/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В., 
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши  в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2022 року (прийняте у м. Рівному за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею Греськом О. Р.) в адміністративній справі № 460/17836/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі також - ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, відповідач) щодо ненадання публічної інформації за запитом від 13.10.2021; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію; 
- зобов`язати відповідача розглянути запит від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Рівненського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.10.2021 він звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, а саме - щодо наявності на території Рівненського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями. Цей запит відповідач отримав 18.10.2021 та мав би надати відповідь не пізніше 22.10.2021, проте відповіді він не отримав ані у передбачений законом строк, ані на момент звернення до суду з позовом. Вважаючи, що право на інформацію включає в себе не лише право на її отримання, а й своєчасність отримання інформації позивач звернувся до суду із цим позовом. 

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте, з порушенням норм матеріального і процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, а тому просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», повноваження розпорядження землями сільськогосподарського призначення перейшли до відповідних територіальних громад, про що позивача повідомлено листом від 22.10.2021 за вих. № ПІ-151/0-154/0/63-21. Тобто, відповідач вважає, що позивачу надано у встановлений законом строк вичерпну відповідь, що, в свою чергу, підтверджується реєстрацією у службовій програмі та реєстром вихідної кореспонденції. Також, вказує на те, що у публічному доступі в мережі Інтернет є інформація, в тому числі графічна, про усі землі, які внесено до Державного земельного кадастру - «Публічна кадастрова карта».

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2021 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із запитом про отримання публічної інформації, який був доставлений на адресу відповідача 18.10.2021, щодо надання інформації про наявність на території Рівненського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями.
Позивач зазначивши, що не отримував відповідь на запит від 13.10.2021, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач у своїх доводах вказує на те, що запит позивача зареєстровано у вхідній кореспонденції 19.10.2021, тому останнім днем для надання відповіді позивача є 25.10.2021.
Разом з тим, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області надало відповідь позивачу на його запит листом 22.10.2021 за вих. № ПІ-151/0-154/0/63-21.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь відповідача на запитувану інформацію позивача, не відповідає вимогам положень ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Крім того зазначив, що саме лише оформлення листа щодо отриманого запиту про доступ до публічної інформації не означає розгляд такого запиту у повному обсязі, оскільки процедура розгляду запиту на отримання публічної інформації включає у себе, зокрема, опрацювання запиту, оформлення відповіді (іншого процесуального рішення) та надіслання (вручення) такої відповіді (іншого процесуального рішення). А доказів надсилання відповіді на запит суду не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. 

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначено у Законі України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі – Закон № 2939-VI).
Згідно із статтею 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. 
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом
Відповідно до статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6)юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Статтею 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З наведеного видно, що публічною інформацією є наявна відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях вся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Отже, витребовувана позивачем інформація (відомості) належить до публічної інформації і відповідач повинен був надати відповідь на запит у визначений Законом п`ятиденний строк.

На підтвердження факту надання відповіді на запит від 13.10.2021 відповідачем надано копію відповіді від 22.10.2021 за вих. № ПІ-151/0-154/0/63-21 та копію реєстру відправки поштової кореспонденції за жовтень 2021 року, затвердженого та підписаного начальником Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Проте, суд критично оцінює надані відповідачем докази надіслання відповіді на запит позивачу, оскільки враховуючи заперечення позивача отримання відповіді, ці докази не підтверджують факт направлення та отримання вказаної відповіді позивачем, а є лише фактом фіксування наявності відповіді в установі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що причиною фактичної відмови у наданні публічної інформації відповідачем визначена відсутність у нього повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення, оскільки такі перейшли до відповідних територіальних громад.

При цьому, причини відмови у задоволенні запиту на інформацію визначені в статті 22 Закону № 2939-VI.
Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина перша цієї статті).
Згідно з частиною другою статті 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Частиною третьою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що якщо розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником

Судом встановлено, що у відповіді від 22.10.2021 за вих. № ПІ-151/0-154/0/63-21 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, інформуючи позивача про зміни в законодавстві та внаслідок цього зміни розпорядників земель, не дотримався вимог статті 22 Закону № 2939-VI, тому відповідь такого змісту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Крім цього, вимоги закону щодо направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача також не були виконані відповідачем.
Доводи скаржника про те, що позивач може отримати інформацію шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування відомостей Державного земельного кадастру, оприлюднених на офіційному веб-сайті Держгеокадастру, колегія суддів апеляційного суду до уваги не приймає, оскільки вони суперечать частині другій статті 22 Закону № 2939-VI.

Враховуючи обставин справи та наведені норми права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач вчасно не надав вичерпної та повної відповіді на поставлені позивачем запитання в його запиті на інформацію, у зв`язку з чим не дотримався вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2022 року в адміністративній справі № 460/17836/21 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин