П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 400/9488/21	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
21.12.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Крусяна А.В.
                                                            - Яковлєва О.В.
   
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо відмови у списанні суми недоїмки, штрафних санкцій і пені по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які нараховані з 01.01.2017 року по 01.12.2020 рік;
зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області списати суму заборгованості зі сплати ЄСВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені за період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 рік.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач, керуючись приписами п. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 року №592-IX, звернувся із заявою про списання сум недоїмки, штрафів та пені, нарахованих по єдиному внеску за період з січня 2017 року по грудень 2020 року. Вказує, що його вимоги є законними та підтверджені відповідними матеріалами, проте за відсутності правових підстав територіальним органом податкової служби у задоволені заяви відмовлено.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Проаналізувавши положення ст.ст. 1, 2, 4, 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI та п. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 року №592-ІХ, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску є факт відсутності отриманого фізичною особою - підприємцем на загальній системі оподаткування доходу у період з 01.01.2017-03.06.2020 року, своєчасне звернення до контролюючого органу з відповідною заявою, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності, подання звітності з єдиного внеску, а саме протягом 90 днів з 03.06.2020 року, тобто своєчасне звернення обмежувалось встановленою датою, яка припадала на 01.09.2020 рік.
Врахувавши ту обставину, що з серпня 2011 року позивач перебував на загальній системі оподаткування, в лютому 2021 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за його рішенням і звернення із заявою про списання заборгованості по єдиному внеску відбулось поза межами строку, установленого п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI, чим не дотримано умови п. 5 розділу І Закону України від 13.05.2020 року №592-ІХ, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та визначив відсутніми правові підстави для його задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI та обставинам справи і помилково не враховано, що підставою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску є факт відсутності отриманого фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування доходу у період з 01.01.2017 року, своєчасне звернення до контролюючого органу з відповідною заявою, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності, подання звітності з єдиного внеску. Акцентуючи увагу на своєчасності подання звітності з єдиного внеску та її прийняття контролюючим органом, меті Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 року №592-ІХ, апелянт вказує на відсутність у відповідача переконливих підстав для відмови у задоволенні його вимог щодо списання суми недоїмки.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 12.08.2011 року ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області. Дата зняття з обліку - 18.02.2021 року. Стан платника: 11- припинено, але не знято з обліку.
26.02.2021 року ОСОБА_1 в порядку п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI подала в Головне управління ДПС у Миколаївській області заяву, в якій ставилось питання про списання сум недоїмки, штрафів та пені, нарахованих на суми недоїмки по єдиному внеску.
Розглянувши заяву, Головне управління ДПС у Миколаївській області відмовило у задоволенні вказаних вимог, про що повідомило позивача у листі від 17.03.2021 року №4039/6/14-29-24-06-10.
Так, орган податкової служби, з посиланням на положення п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI та врахувавши інформацію про подані платником звіти: за 2017 рік - 31.01.2018 року №1966, за 2018 рік - 04.02.2019 року №2326, за 2019 рік - 21.01.2020 року №1145, за 2020 рік - 25.02.2021 року №1377, за 2021 рік - 25.02.2021 року №1381, встановив, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2019 рік оброблено ПФУ, але пакет не прийнято - містить код помилки 09 та вважається неподаним.
Врахувавши наведені обставини, відповідачем визначено відсутніми правові підстави для списання недоїмки по єдиному внеску у зв`язку із недотриманням умов, передбачених п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI.
Не погоджуючись із висновками податкового органу, посилаючись на їх необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI.
За визначенням, наведеним у п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
У п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI передбачений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Слід враховувати, що відповідно до п. 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:
а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;
б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:
1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;
2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.
Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.
Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.
Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".
Пункт 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI доповнений на підставі п. 5 розділу І Закону №592-IX від 13.05.2020 року.
У розділі II Прикінцеві положення Закону №592-IX від 13.05.2020 року передбачено, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон №592-IX від 13.05.2020 року опублікований у виданні «Голос України» 02.06.2020 року за №88, а отже п. 5 розділу І Закону №592-IX від 13.05.2020 року набрали чинності з 03.06.2020 року.
Аналіз наведених правових норм показав, що питання про списання чи відмову у задоволенні вказаних вимог платника вирішується податковим органом за результатами камеральної перевірки.
Правомірність вимог про списання платником недоїмки по єдиному внеску, штрафних санкцій і пені, нарахованих на суму такої заборгованості, підтверджується платником на підставі поданої заяви про списання боргу, відсутністю у платника доходу за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, наявністю у платника недоїмки по єдиному внеску станом на 01 грудня 2017 року, ініціюванням у строк до 1 березня 2021 року в установленому порядку припинення підприємницької діяльності та подання у цей же строк до податкового органу звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року (якщо така звітність не була подана раніше).
Пунктом 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI визначений вичерпний перелік підстав, за якими платнику може бути відмовлено у списанні суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, а саме:
1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;
2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
Як свідчать обставини справи, до 01 березня 2021 року позивачем подано державному реєстратору заяву про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.
Також, як не заперечується відповідачем, з січня 2017 року по грудень 2020 року позивач звітував перед контролюючим органом про суми нарахованого єдиного внеску.
Колегія суддів враховує також ту обставину, що подана платником звітність була зареєстрована контролюючим органом. Дані про повідомлення платника щодо неприйняття будь-якої із поданої ним звітності відсутні. Відповідач також не посилається на застосування до платника штрафу за порушення встановленого обов`язку щодо своєчасного звітування.
Важливим під час вирішення цього спору є також те, що відмова у задоволенні заяви платника про списання недоїмки по єдиному внеску, штрафів та пені, нарахованих на суму заборгованості, не відбулась з підстав та в порядку, передбачених пунктом 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI.
Наведені обставини у сукупності дають колегії суддів підстави вважати, що дії відповідача під час розгляду поданої позивачем заяви не можуть відповідати критерію об`єктивності, обґрунтованості та правомірності.
Разом з цим, з огляду на те, що рішення про списання недоїмки, штрафів та пені приймається податковим органом за результатами камеральної перевірки і такі дії на момент виникнення спірних правовідносин відповідачем не вчинено, колегія суддів, керуючись положеннями ст.ст. 2, 9 КАС України, вважає, що ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме висновок суду про зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву в установленому законом порядку із прийняттям відповідного рішення.
З огляду на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9, 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Миколаївській області у списанні за заявою ОСОБА_1 від 25.02.2021 року (вх. №9466/6 від 26.02.2021 року) суми недоїмки, штрафних санкцій і пені по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які нараховані з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021 року (вх. №9466/6 від 26.02.2021 року) щодо списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які нараховані з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року із прийняттям відповідного рішення.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв