ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/533/22 Справа № 208/1649/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області  від 21 квітня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з оскаржуваною постановою, 23 січня 2022 року приблизно о 02:15 год. у м. Кам`янське Дніпропетровської області по вул. Миру біля буд. №25 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» н.з.  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, який був встановлений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» № ARBH-0606, виявлений рівень алкогольного сп`яніння становив 1.68 проміле, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку за відсутністю в його діях складу цього правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам. Так, апелянт зазначає, що у стані алкогольного сп`яніння він не перебував та з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння за допомогою прилада "Драгер" не погоджувався. Більш того, він запропонував працівникам поліції проїхати до лікарні для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте всі його звернення були проігноровані та він не був доставлений до медичного закладу, чим було порушено процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, встановлену положеннями КУпАП.
Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, однак, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в акті огляду ознак сп`яніння, які нібито були у нього виявлені працівниками поліції та стали підставою для проведення такого огляду, не зазначено, проте, суд, приймаючи постанову, ці обставини не дослідив, що призвело до ухвалення незаконного рішення про його винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, апелянт вказує, що надані ним письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, власноручно він не писав та не підписував, оскільки одразу після проведення огляду, висловив свою незгоду з його результатами та звернувся до працівників поліції з проханням доставити його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, тому ці пояснення не можуть бути достатнім та допустимим доказом його вини. 
Поряд з цим, посилається й на те, що долучений працівниками поліції відеозапис, у супереч вимогам Інструкції від 18.12.2018, не є безперервним та на ньому не видно показників, які зафіксував прилад "Драгер" за результатами проведеного огляду та не зафіксовано подальша його незгода з результатами проведеного тесту, а також те, що він запропонував працівникам поліції доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, однак суд не з`ясував ці обставини та дійшов висновків, які не підтверджуються доказами у справі. До того ж, апелянт зазначає, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджує відсутність у представників поліції підстав вважати, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та наявності в його діях складу правопорушення, що йому закидається. З огляду на наведені обставини, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку. 
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з того, що відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Вина  ОСОБА_1 у скоєнні цього адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №010514 від 23.01.2022, в якому зафіксована подія та викладена суть правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ним підписаний без будь-яких зауважень; роздруківкою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», прилад № ARBH-0606 від 23.01.2022, результат якого позитивний та становить 1,68% проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено рівень алкогольного сп`яніння, який становить 1.68 проміле, та підписаний  ОСОБА_1 ; відеозаписом з бодікамери поліцейського № 2703, на якому зафіксовано фактичні обставини справи, в тому числі процедура проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 .
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Отже, доводи апелянта про недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, й вони не викликають сумнівів у їх достовірності і судом надано їм належну та обґрунтовану правову оцінку. 
За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини  ОСОБА_1   у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано. 
Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду не зазначено ознак сп`яніння, які були у нього виявлені, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог п. 10 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, у випадку встановлення працівниками поліції знаходження водія у стані сп"яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду, який долучається до протоколу, зазначаються результати такого огляду.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення було складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи та істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказам, не має. 
Посилання апелянта на те, що він з результатами тесту не погодився та йому не було запропонувано працівниками поліції проїхати до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння, чим було порушено порядок проведення такого огляду, є неспроможними та спростовується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та протоколом про адміністративне правопорушення, які складалися після проходження ОСОБА_1 алкотесту та ознайомлення з його результатами, з чим він погодився, й що підтверджується його особистим підписом.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень статті 266 КУпАП, лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, а з урахуванням того, що ОСОБА_1 з результатами тесту погодився, то і підстави для його направлення на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладі у працівників поліції були відсутні.
Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що долучений до протоколу відеозапис є неналежними доказами, оскільки не є безперервним та на ньому не видно показників, які зафіксував алкотестер "Драгер", є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі зафіксовано подію правопорушення та всю процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння й ці відомості установлені роздруківкою проведеного тесту та актом огляду, які підтвердив сам апелянт при їх складанні, та будь-яких порушень порядку проведення огляду апеляційним судом не встановлено. 
Пояснення апелянта, надані під час апеляційного розгляду справи про те, що після проведення огляду, він висловив незгоду з його результатами та звернувся до працівників поліції з проханням доставити його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції ці доводи розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. 
Посилання апелянта на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, не спростовує наявність події правопорушення та не може бути підставою для скасування судового рішення.
Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1   за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи  ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко