Ухвала
 
10 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 930/2066/21
провадження № 61-4111ск22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Матківської М. В., Сопруна В. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно.
 
Позовна заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_1 у 2006 році придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , який належав їй в порядку спадкування за законом після смерті її батька. Письмово договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не укладався з тих підстав, що ОСОБА_3 на той час ще не встигла оформити спадщину після смерті спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину. Тоді відповідач пояснювала це тим, що в неї були відсутні кошти на оформлення спадкового майна.
 
Позивач домовився з відповідачем, що поверне їй кошти в розмірі 100 доларів США за оформлення спадщини, щоб вони безперешкодно могли укласти даний договір купівлі-продажу житлового будинку, на що відповідач й погодилась. Під час домовленості сторони дійшли згоди, що позивач придбає у ОСОБА_3 житловий будинок, а відповідач з коштів, які їй заплатить ОСОБА_1 за будинок, оформить спадщину, після чого договір купівлі-продажу вони посвідчать нотаріально, а щоб сторони були впевнені в своїх намірах вони домовились укласти договір купівлі-продажу житлового будинку у формі розписки у якій зазначено всі істотні умови домовленості, а саме, сума коштів, яку отримує ОСОБА_3 за продаж житлового будинку по АДРЕСА_1 .
 
Домовившись з відповідачем про ціну, позивач передав їй кошти за будинок, в розмірі 1 800 доларів США, та 100 доларів США на оформлення спадщини. Таким чином позивач сплатив відповідачу 1 900 доларів США, а відповідач в свою чергу передала позивачеві ключі від будинку та наявні у неї всі правовстановлюючі документи на житловий будинок. Передача коштів, за купівлю житлового будинку відповідачу засвідчена секретарем Зарудинецької сільської ради Немирівського району Захараш К. Д., яка також засвідчила, що передача коштів здійснена в її присутності, цим й було підтверджено правильність підпису ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , та їх особи на момент передачі коштів і надання розписок, особи були встановлені, що зареєстровано в реєстрі за номером 24.
 
02 травня 2006 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 та змінив своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Після укладення шлюбу позивач з дружиною ОСОБА_5 були зареєстровані в цьому житловому будинку та їх дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується виписками з погосподарських книг Зарудинецької сільської ради Немирівського району. Позивач разом із колишньою дружиною часто їздили за кордон на заробітки. 17 серпня 2009 року шлюб між позивачем та ОСОБА_5 розірвано. Дружина виїхала з даного житлового будинку у 2010 році, а позивач залишився проживати в будинку і проживає у ньому по теперішній час.
 
З часу придбання та проживання у житловому будинку позивач за власні кошти частково здійснив поточний ремонт будинку, газифікацію житлового будинку, сплачував комунальні послуги, а також податок за земельну ділянку. 
 
Однак, позивач не має можливості оформити нерухоме майно, оскільки на його думку, відповідач, оформивши спадщину після смерті свого батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно відмовляється укласти договір купівлі-продажу. Мотивує це тим, що у неї купували будинок позивач з дружиною ОСОБА_5 , а на теперішній час, оскільки між ними шлюб розірвано вона не бажає з позивачем укладати договір купівлі-продажу.
 
Відповідач свідомо ухиляється від укладення договору та його нотаріального посвідчення, не з підстав відсутності коштів, а безпідставно і необґрунтовано, вказує на те, що після оформлення спадщини та розірвання шлюбу між позивачем та його колишньою дружиною ОСОБА_5 , вона передумала продавати зазначений будинок та вказує на те, що це її батьківщина.
 
Тому позивач вважає, що між ним та відповідачем відбувся факт укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, житлового будинку по АДРЕСА_1 , де сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, однак у зв`язку із безпідставною відмовою відповідача не відбулося нотаріальне посвідчення зазначеного договору і це порушує права покупця на вільне розпорядження придбаним нерухомим майном.
 
На підставі викладеного, позивач просив визнати договір купівлі-продажу таким, що відбувся, укладений в усній формі у вигляді розписки між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець), та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного в усній формі у вигляді розписки між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець). Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності/довірчої власності: 41654899 від 19 квітня 2021 року, державний реєстратор Кахно Юлія Миколаївна, Немирівська міська рада Немирівського району, Вінницької області. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер майна 13042761 від 18 квітня 2006 року. У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шимчика А. Г. про застосування позовної давності відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2021 року у вигляді накладеного арешту та заборони відчуження на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2021 року у вигляді накладеного арешту та заборони відчуження на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
04 травня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню. Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що кошти за житловий будинок дійсно надійшли до відповідачки. І відповідачка цього не заперечувала. В судовому засіданні зазначила що відмовилась від наміру продавати вказаний будинок після того як позивач ОСОБА_1 розірвав шлюб із колишньою дружиною ОСОБА_5 . Обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами як такого що відбувся. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, але не з вини позивача. Позивач і відповідачка на час їх домовленості, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами та показами свідків а тому відбулося виконання договору. Також суд вірно прийшов до висновку про те, що позивач не знав і не міг знати про те, що відповідачка оформила житловий будинок, не знав про порушене своє право, відповідно судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача у застосуванні позовної давності. Судом першої інстанції досліджено всі обставини справи, допитані свідки, досліджені всі наявні в матеріалах справи докази надані позивачем та відповідачкою, судом вірно застосовані норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання договору купівлі-продажу (вчиненого в усній формі в 2006 році у вигляді розписки) таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно.
 
Отже, справа № 930/2066/21 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 930/2066/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков