УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/32/22 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л.І. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 275/32/22  за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Лівочки у смт Брусилів,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 14.04.2011 у розмірі 25 892,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася в банк, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 14.04.2011, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який з урахуванням подальшого збільшення становив 8 000 грн., чим підтвердила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 20.12.2021 року заборгованість відповідачки перед банком складає 25892,58 грн., яка складається з наступного: 7992,28 грн. - заборгованість за кредитом, 17900,30 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 14.04.2011 у розмірі 7992 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 28 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну ) грн. В решті позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Крім цього суд не врахував, що відповідачем підписано Довідку про умови кредитування, якою визначена процентна ставка за користування кредитними коштами. Банк наголошує на тому, що сума, яку він просить стягнути, належним чином обґрунтована та підтверджена. Посилається на правові позиції, які, на його думку, суд мав застосувати при ухваленні судового рішення.
В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 14.04.2011 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 12).
У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
В матеріалах справи також міститься копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана Бризинською 14.04.2011, де зазначено умови кредитування, в тому числі і відсоткова ставка у розмірі 2,5% на місяць, тобто 30% річних (а.с. 13).
Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 початковий кредитний ліміт встановлено у розмірі 2000 грн, який 15.02.2013 збільшено до 8000 грн. Станом на 14.01.2020 кредитний ліміт становив 0, 00 грн (а.с. 11).
Із довідки АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що за підписаним кредитним договором ОСОБА_1 отримувала кредитні картки 14.04.2011 та 10.07.2017 № НОМЕР_1 із терміном дії до липня 2021 року (а.с. 10).
Згідно розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 20.12.2021 заборгованість за договором становила 25892,58 грн, з яких: 7992,28 грн. - заборгованість за кредитом, 17900,30 грн. – заборгованості за відсотками за користування кредитом (п.с.4-9). Останній платіж за кредитом здійснений позичальником 08.10.2020 (а.с.9).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а відповідач в заяві вказала, що вони їй не надавалися і з їх змістом вона не знайома, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.04.2011 шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом в суду відсутні та у в цій частині в задоволенні позовних вимог Банку відмовив.
Також суд зауважив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14.04.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, розмір яких підтверджуються наданим позивачем розрахунком та випискою за договором (а.с. 4-9,47-52). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в сумі 7992,28 гривень.
Оскільки рішення першої інстанції не оскаржується у частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту), тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками.
Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2011 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 14.04.2011.
Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки   «Універсальна 55 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки –2,5% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 13).
Відтак, відмовляючи в позові в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.
Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів.
У довідці про умови кредитування відповідачки з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зазначено процентну ставку в розмірі 2,5% в місяць, що становить 30% річних.
Проте з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку убачається, що позивач обраховував проценти за користування відповідачкою кредитом за іншою ставкою – 30,00 % річних, 43,2 % річних, 34,8% річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».
АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному у розрахунку заборгованості розмірі. Як встановлено судом, АТ КБ «Приватбанк» самостійно за власною ініціативою змінював умови кредитування щодо розміру процентів за користування кредитом.
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки нарахованих АТ КБ «Приватбанк» сум процентів.
В частині стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитом рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилань суду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підставу для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами.
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на те, що Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий                         Судді