Ухвала
іменем України
24 травня  2022 року
м. Київ
справа № 463/6324/19
провадження № 51- 6236 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року, залишеного без змін  ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 1 березня 2021 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), повернута касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від  05  жовтня 2020 року, оскільки ним не було усунуто в повному обсязі недоліки скарги в установлений строк, яку залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 січня 2022 року на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК повернута касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від  05  жовтня 2020 року, оскільки скарга подана засудженим після закінчення строку касаційного оскарження та ним не порушувалося питання про поновлення цього строку. 
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 лютого 2022 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
До суду касаційної інстанції від засудженого ОСОБА_4 в зазначений строк надійшла скарга на виконання ухвали Верховного Суду, в якій він просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження. Скаргу просить розглянути з його участю.
Суд, перевіривши касаційну скаргу дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2022 року в зв`язку з невідповідністю його скарги, в тому числі вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427, якими передбачено, що  у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, в ухвалі від  28 лютого 2022 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 посилався у скарзі на необхідність переглянути кримінальне провадження в зв`язку з недоведеністю його вини, оскільки потерпілий помер не від спричинених тілесних ушкоджень, а від своєї хвороби, що йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років за дії, які, на його думку, він не вчиняв.  
Залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , Суд в ухвалі вказав про те, що засуджений  не зазначив у скарзі  підстав  перегляду судових рішень в провадженні, не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням положень ст. 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального або кримінального закону не дотримано судами першої й апеляційної інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень в кримінальному провадженні, з урахуванням наведених ним у скарзі доводів. 
Крім того, суд касаційної інстанції  в ухвалі зазначив, що в порушення вимог ч.5 ст. 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не надав до скарги копій судових рішень, що постановлені в кримінальному провадженні стосовно нього, тому без наявності копій судових рішень, перевірити його доводи у скарзі є неможливим. 
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У п. 4  ч.2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2022 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не дотримався зазначених положень норм КПК. 
Так, у касаційній скарзі про усунення недоліків, засуджений в цілому не погоджується з вироком суду першої інстанції, посилається на порушення його прав під час розгляду провадження в судових дебатах, вказує, що прокурор безпідставно просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років за кримінальне правопорушення, яке він не вчиняв, оскільки потерпілий помер з інших причин і без застосування насильства, при цьому, вважає неправдивими пояснення свідка ОСОБА_5 через її стан здоров`я, а матеріали кримінального провадження — сфальсифікованими органами досудового слідства. Отже, на думку Суду, ОСОБА_4 не зазначив конкретних підстав перегляду судового рішення в касаційному порядку  та  не наводить належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність або необґрунтованість оскаржуваного  судового рішення, та не вказує, які саме норми процесуального або кримінального закону були не дотримані судом першої інстанції та досудовим слідством, з огляду на наведені в скарзі порушення, що  могли вплинути або вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення.
Крім того,  на порушення вимог  ч.5 ст. 427 КПК засудженим не надано до скарги копій вироку Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим перевірити доводи касаційної скарги не є можливим. 
За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, вказані у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.  Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.  Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
П. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України передбачено право на подання разом  із скаргою заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для його  поновлення.  
Відповідно до положень ч.1 ст. 116 КПК, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК строки, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на поштове відділення. 
Як вбачається із наявних в Суді матеріалів провадження за касаційною скаргою, виконуючи вимоги ухвали Суду від 28 лютого 2022 року в частині  дотримання положень п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК, засуджений ОСОБА_4 оскаржує вирок Личаківського районного суду м. Львова від  30  квітня 2020 року, що був переглянутий в апеляційному порядку та залишений без змін  ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року.
Водночас касаційну скаргу на судове рішення ОСОБА_4 повторно подав до Верховного Суду 19 лютого 2022 року (згідно відбитку штемпелю на конверті)  і  в скарзі зазначив дату її підписання 07 лютого 2022 року. 
Крім того, із наявних у Суді матеріалів за скаргою убачається, що з дня постановлення ухвали апеляційного суду (05 жовтня 2020 року) минув досить тривалий час, при цьому, засудженим вже подавалася касаційна скарга в грудні 2020 року, тобто в строк на касаційне оскарження, яка йому була повернута ухвалою Верховного Суду  від 1 березня 2021 року в зв`язку з не усуненням в повному обсязі недоліків  касаційної скарги. Отже, як учасник цього кримінального провадження засуджений використовуючи своє право на касаційне оскарження судових рішень, первинну касаційну скаргу подав в межах передбаченого законом трьохмісячного строку. 
Враховуючи зазначене та положення ч.2 ст. 426, ч.1 ст.116 КПК, на думку Суду, при поданні касаційної скарги від 07 лютого 2022 року засудженим ОСОБА_4 пропущено встановлений законом строк на касаційне оскарження, який минув 05 січня 2021 року, і в той же час ним  не порушується питання про його поновлення. 
Аналогічні мотиви в цій частині було наведено Верховним Судом в ухвалі від 20 січня 2022 року, якою повернута касаційна скарга засудженого від 27 грудня 2021 року в зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень. 
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку. 
З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженим подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Прохання засудженого про розгляд скарги з його участю, не може бути розглянуто на цьому етапі касаційного провадження за скаргою, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду. 
Керуючись пунктами 1, 3 ч.3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року, залишеного без змін  ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3