КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/826/22                                            
номер провадження: 33/824/1499/2022                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника  - адвоката Юрченка Юрія Борисовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Юрченка Юрія Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від                        23 лютого 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 рокуОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000  грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 00 коп. 
Як зазначено в постанові судді першої інстанції, 15 грудня 2021 року об 11 год 58 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «BMW 520i», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , по вул. Алматинська, 113 у місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на стан  наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.       
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 24 травня 2022 року адвокат Юрченко Ю.Б. в інтересах ОСОБА_2 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, скасувати вказану постанову судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,посилаючись порушення  суддею норм процесуального права. 
Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат   Юрченко Ю.Б. зазначає, що  висновок  судді місцевого суду про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату і час судового засідання є помилковим, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що судові виклики направлялися судом першої інстанції за адресами реєстрації і проживання ОСОБА_2 та були ним отримані. Вказує, що у порушення вимог ч.1 ст.285 КУпАП судом першої інстанції оскаржувана постанова не була упродовж  триденного строку ні вручена, ні надіслана  ОСОБА_2 , оскільки він не був присутній у судовому засіданні 23 лютого 2022 року. Про дату судового засідання ОСОБА_2 стало відомо вже безпосередньо зі змісту оскаржуваної постанови. Зазначає, що оскаржувана постанова судді Дніпровського районного суду від 23 лютого 2022 року була ним отримана лише на його письмову вимогу 23 травня 2022 року, що підтверджується клопотанням та розпискою про отримання постанови. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції від 23 лютого 2022 року пропущений ОСОБА_2 з поважних причин. Вказує, що згідно правових позицій Верховного Суду та рекомендації Ради суддів України процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану, а тому, на його думку, запровадження в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку Російської Федерації, є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Юрченко Ю.Б. вказує, що оскаржувана постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року винесена з грубим порушенням норм процесуального законодавства, оскільки               ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про місце і час розгляду справи, а тому відповідно до положень ст.268 КУпАП суд не мав права розглядати справу без його участі ОСОБА_2 . Зазначає, що розглянувши справу без участі                      ОСОБА_2 , суд першої інстанції не здійснив правосуддя на засадах верховенства права та не забезпечив право ОСОБА_2 на справедливий суд, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Наведені процесуальні порушення призвели до того, що судом першої інстанції не досліджені обставини щодо невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважає, що в даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті справи, оскільки виходить за межі його компетенції, як суду, уповноваженого на перевірку законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні. Оскільки положення ст.294 КУпАП не наділяють апеляційний суд повноваженнями щодо скасування постанови з призначенням нового розгляду справи у суді першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, то на думку адвоката Юрченка Ю.Б., у даному випадку  доцільно застосувати принцип аналогії закону, а саме, застосувати  ст.ст. 409, 412, 415 КПК України та за наслідками скасування оскаржуваної постанови судді направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час апеляційного розгляду адвокат Юрченко Ю.Б. уточнив вимоги апеляційної скарги та просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, про що зазначив у своїх письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2021 року, які апеляційним судом долучені до матеріалів справи.
В обґрунтування доводів про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адвокат Юрченко Ю.Б. зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження виконання поліцейським вимог закону щодо виявлення (встановлення) у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння, що передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735. Вказує, що вимога поліцейського про проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння, без фактичного встановлення у нього цих ознак, вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. 
Зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції фактично не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з нього не вбачається, що ОСОБА_2 перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звуження зіниці очей, що не реагує на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Натомість зазначає, що з даного відеозапису вбачається, що                 ОСОБА_2 поводив себе розсудливо та адекватно обстановці, а тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2021 року містить надумані обставини щодо наявних у  ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння. На думку захисника, відеозапис підтверджує той факт, що ОСОБА_2 з моменту зупинки працівниками поліції його транспортного засобу на вул.Алматинській у місті Києві не відмовлявся від проходження огляд на стан наркотичного  сп`яніння, оскільки він був доставлений працівниками поліції у медичний заклад з метою проходження такого огляду. Також звертає увагу, що надані фрагменти відеозаписів не підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що було б безумовною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що відповідно до вимог законодавства направлення на огляд водіїв транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене працівником патрульної поліції 15 грудня 2021 року,  фіксує факт згоди пройти огляд в закладі охорони здоров`я і, відповідно,  фіксує його результати. Таким чином вважає, що працівник патрульної поліції мав би оформлювати акт відмови від проходження огляду, а не направлення на огляд, а тому вказане направлення є неналежним доказом.  
Також зазначає, що письмові пояснення двох свідків, які були запрошені співробітниками поліції, не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі,  оскільки  вони були підписані свідками на бланках пояснень, які  завчасно підготовлені працівниками поліції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Юрченка Ю.Б., які підтримали доводи, що викладені в апеляційній скарзі, письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Із матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2022 року розгляд справи було проведено суддею першої інстанції за відсутності ОСОБА_2 . Дані щодо його належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи у матеріалах справи відсутні.
Наявна у матеріалах справи судова повістка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання на  23 лютого 2022 року о 12 год 00 хв. (а.с.9), не може бути доказом того, що він був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, оскільки у справі відсутні докази направлення цієї судової повістки на адресу місця проживання ОСОБА_2 та її отримання останнім.
Отже, враховуючи, що матеріали справи не містять даних про вручення судової повістки про виклик  ОСОБА_2 у судове засідання, яке було призначене на 23 лютого 2022 року о 12 год 00 хв., апеляційний суд вважає, що висновки судді першої інстанції про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Матеріали справи не містять доказів того, що копія постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року була направлена суддею першої інстанції на адресу ОСОБА_2 відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.
По справі встановлено, що 23 травня 2022 року адвокат Юрченко Ю.Б. в інтересах  ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції письмове клопотання про надання  матеріалів адміністративної справи для ознайомлення та вручення копії судового рішення. Того ж дня, він отримав копію постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, що підтверджується його розпискою від 23 травня 2022 року (а.с.12 зворот). 
24 травня 2022 року адвокат Юрченко Ю.Б. в інтересах ОСОБА_2 через канцелярію суду першої інстанції подав апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року (а.с.13-26).  
Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за завою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання адвоката Юрченка Ю.Б. про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року підлягає поновленню.
Щодо доводів про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа)  при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №214467 від 15 грудня 2021 року, згідно з яким встановлено, що 15 грудня 2021 року об 11 год 58 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Алматинська, 113 у місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.1); письмовими поясненнями цих свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); записом з бодікамери АА00936 поліцейського (а.с.4).
Оскільки особи свідків, вказані в протоколі, є випадковими перехожими, не зацікавленими в результатах розгляду справи, то підстав не довіряти їх поясненням апеляційний суд не вбачає. З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.
З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.4) вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Алматинська, 113 у місті Києві, під керуванням водія ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що на вказаному транспортному засобі був відсутній передній номерний знак. Після зупинки вказаного автомобіля працівники поліції виявили у водія ОСОБА_2 ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим його було доставлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а саме, до наркологічного відділення №2 «Соціотерапія» Київської міської наркологічної клінічної лікарні по вул.Петра Запорожця, 20 у місті Києві. Після прибуття до вказаного медичного закладу на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря - нарколога                        ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.
Факт керування автомобілем на цьому відеозаписі  ОСОБА_2   не заперечується.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тому посилання захисника на те, що з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що ОСОБА_2 перебуває з явними ознаками наркотичного сп`яніння, не приймаються апеляційним судом, оскільки відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи адвоката Юрченко Ю.Б. про те, що наявні у справі фрагменти відеозаписів не підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалося вище, з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що факт керування автомобілем  ОСОБА_2 не заперечувався. Крім того,  у своїх письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення адвокатЮрченко Ю.Б. зазначає, що  ОСОБА_2 з моменту зупинки його транспортного засобу на вул. Алматинській у місті Києві не відмовлявся від проходження на стан сп`яніння, оскільки був доставлений у медичний заклад з метою його проходження. Тобто, вказані твердження по суті є взаємовиключними, що свідчить про їх маніпулятивний характер.
Що стосується посилання захисника на те, що відповідно до вимог законодавства направлення на огляд водіїв транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене працівником патрульної поліції 15 грудня 2021 року, фіксує факт згоди пройти огляд в закладі охорони здоров`я і, відповідно, фіксує його результати, а тому працівник патрульної поліції мав би оформити акт відмови                ОСОБА_2 від проходження огляду, а не направлення його на огляд, то вони є необгрунтованими, оскільки зводяться до власного тлумачення скаржником положень ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильної постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року. До того ж факт відмови водія ОСОБА_2 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі був належним чином зафіксований на відеозаписі та показами свідків. 
Отже, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності не дають підстав для сумніву щодо доведеності факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а тому висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у зв`язку з неповідомленням судом першої інстанції ОСОБА_2 належним чином про розгляд справи були істотно порушені його права на участь у розгляді справи та порушено його право на захист і справедливий судовий розгляд, що гарантовано ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, то вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 через свого захисника - адвоката         Юрченка Ю.Б., користуючись своїми  процесуальними  правами, подав апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови і поновив ОСОБА_2 в правах. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Юрченко Ю.Б. користувалися своїми процесуальним правами, зокрема, адвокат  Юрченко Ю.Б. подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, у яких детально виклав свої доводи щодо незгоди з притягненням ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 та його захисник давали пояснення та заявляли клопотання, а тому ОСОБА_2 не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя. 
Крім того, апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків. ЄСПЛ наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
ОСОБА_2 знав про те, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за        ч.1 ст.130 КУпАП, про що свідчить наявне у матеріалах справи його письмове клопотання від 06 лютого 2022 року про відкладення судового засідання, яке було призначене на                       07 лютого 2022 року о 10 год 15 хв. (а.с.7).
Судове засідання призначене на 07 лютого 2022 року о 10 год 15 хв. проведене не було та було відкладене на 23 лютого 2022 року о 12 год 00 хв.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 знав про те, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, то він не був позбавлений можливості як особисто, так і через свого захисника подати до суду першої інстанції відповідні письмові пояснення чи заперечення щодо обставин інкримінованого йому протиправного діяння.  
Таким чином порушень норм КУпАП, у тому числі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування оскаржуваної  постанови судді першої інстанції, не встановлено, а тому постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Юрченко Ю.Б. , яка подана в інтересах  ОСОБА_2 - без задоволення.
При апеляційному розгляді справиадвокат Юрченко Ю.Б. заявив клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_8 на підтвердження обставин того, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.  Вказане клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Правовий аналіз ч.2 ст. 266 КУпАП свідчить про те, що обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Установивши, що у даній справі факт відмови водія ОСОБА_2 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння був належним чином зафіксований на відеозаписі, то з урахуванням вимог чинного законодавства такий відеозапис є достатнім доказом для підтвердження вказаного вище факту, а відтак за встановлених у цій справі обставин виклик та допит свідка є недоцільним.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Юрченка Юрія Борисовича, подану в інтересах  ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                          С.М.Верланов