ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" липня 2022 р.           Справа№ 910/1398/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Козир Т.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп", м. Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 (повний текст складено 05.04.2021)
у справі № 910/1398/21 (суддя Павленко Є.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист", м.      Вінниця
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп", м. Київ
про стягнення 660 380,70 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (далі - ТОВ "Поділляагрозахист", позивач) звернулося до Господарського міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп" (далі - ТОВ "Гровнер Груп", відповідач) про стягнення  заборгованості  та штрафних санкцій в загальній сумі 660   380,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі - продажу від 23.04.2020 №23-04-2020/К-К-ЗЗР в частині  оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача виник основний борг в сумі 444   223,86 грн, який позивач просив стягнути з урахуванням передбачених умовами Договору 48% річних  в сумі 79   051,51грн, пені в сумі 19   799,36грн,  а також штрафу в сумі 117 305,97грн.  
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/198/21 позов ТОВ "Поділляагрозахист" задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "Гровнер Груп" на користь ТОВ "Поділляагрозахист" 444   223,86 грн основного боргу, 19   799,36 грн пені, 117   305,97 грн штрафу, 75895,09 грн 48    % річних та 9 858,36 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.  
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції встановив, що поставлений позивачем товар на загальну суму 511   778,24 грн прийнятий відповідачем в повному обсязі без зауважень, видаткові накладні підписані його уповноваженим представником. Однак, свої зобов`язання по оплаті вартості  поставленого товару в повному обсязі відповідач не виконав, в результаті чого у нього виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 444   223, 86грн, яка станом на момент розгляду цієї справи не погашена. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції визнав підставними вимоги про стягнення штрафу. Водночас при здійсненні нарахувань по пені та 48% річних позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку останні дні для оплати основного боргу та дні фактичних часткових оплат. Здійснивши власний розрахунок штрафної санкції та компенсаційних виплат, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правильними до стягнення є нарахування пені в розмірі 20   388,97грн та 48% річних в розмірі 75   895,09грн. З огляду на неможливість виходу за межі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції визнав підставною до стягнення пеню в розмірі заявленої вимоги в сумі 19   799,36грн. Щодо позовних вимог про стягнення 48% річних за висновком місцевого господарського суду обґрунтованою до стягнення є сума в розмірі 75   895,09грн, в частині стягнення відповідних компенсаційних виплат в розмірі 3   156,42грн судом відмовлено, як помилково нарахованих. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21 змінити в частині стягнення пені з 19 799,36 грн до 1 000,00 грн та в частині штрафу з 117 305,97 грн до 10 000,00 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції  з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не застосовано положення ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не зменшено розміри пені та штрафу, що підлягали стягненню з відповідача на користь позивача. Обставинами, які, на думку відповідача, слугують підставою для застосування вказаних норм права є не вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, а також те, що сума неустойки (штраф і пеня) є надмірно завеликою по відношенню до основної суми боргу та нарахованих відсотків річних.
Крім того, скаржник вказує на те, що позивач не повідомив суд першої інстанції про усі оплати, які були здійснені відповідачем, що вплинуло на основну суму боргу та інші похідні вимоги. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Гровнер Груп" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука  Г.А., суддів Коробенко Г.П. та Козир Т.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Гровнер Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №      910/1398/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано скаржнику строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.
На виконання вимог ухвали суду, заявником 24.05.2021 усунуто недоліки апеляційної скарги (заява про усунення недоліків надійшла до суду 26.05.2021) та подано докази, що підтверджують сплату судового збору в сумі 3      405,00 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ  "Гровнер Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21,  справу призначено до розгляду на 22.07.2021.
07.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі №      910/1398/21 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Поділляагрозахист" про забезпечення позову від 06.07.2021.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.07.2021 у даній справі задоволено заяву представника ТОВ "Поділляагрозахист" від 16.07.2021 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, Господарському суду Вінницької області доручено забезпечення проведення відеоконференції за участю представника позивача у судовому засіданні, яке відбудеться 22.07.2021 о 15год 00 хв.
У судовому засіданні 22.07.2021 розглянуто клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та усне клопотання позивача про подальший розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції. За результатами їх розгляду суд апеляційної інстанції визнав зазначені клопотання обґрунтованими та задовольнив їх, про що постановив ухвалу від 22.07.2021.
10.08.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду      надійшла копія ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.2021 у справі №      910/1398/21, якою витребувано матеріали справи №      910/1398/21 у зв`язку з надходженням касаційної скарги ТОВ "Поділляагрозахист" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 зупинено апеляційне провадження у справі №      910/1398/21 до перегляду ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у даній справі в порядку касаційного провадження. Матеріали справи №      910/1398/21 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 04.10.2021 задоволено касаційну скаргу ТОВ "Поділляагрозахист". Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі №      910/1398/21 скасовано та прийнято нове рішення. 
Заяву ТОВ "Поділляагрозахист" про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти ТОВ "Гровнер Груп", що знаходяться на його розрахункових рахунках в межах заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 660      380,70 грн. Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "Гровнер Груп" в межах заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 660      380,70 грн. Присуджено до стягнення з ТОВ "Гровнер Груп" на користь ТОВ "Поділляагрозахист" 1      135,00 грн судового збору за розгляд апеляційним господарським судом заяви про забезпечення позову та 2 270,00 грн судового збору за розгляд касаційної скарги. 
20.10.2021 матеріали справи №      910/1398/21 повернулися до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача у даній справі, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.11.2021 о 15 год 00 хв за участю представника позивача в режимі відеоконференції, доручено забезпечення проведення відеоконференції. 
З огляду на неявку представника відповідача та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання ухвалою від 16.11.2021 апеляційним господарським судом розгляд апеляційної скарги відповідача у цій справі відкладено на 14.12.2021 о 16  год  00  хв, Господарському суду Вінницької області доручено забезпечення проведення відеоконференції. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 на підставі статей 216, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги ТОВ "Гровнер Груп" відкладено на 08.02.2022 о 16год 00хв.
Однак, у зв`язку з відпусткою головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А. з 25.01.2022 по 27.01.2022 та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А. з 28.01.2022 по 10.02.2022, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою від 11.02.2022 колегією суддів апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги у даній справі призначено на 10.03.2022 о 17год 00хв. 
Проте судове засідання призначене на 10.03.2022 не відбулося у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та проведення на території міста Києва та Київської області бойових дій. 
Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Гровнер Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21 ухвалою Північного апеляційного господарського суду призначено на 31.05.2022 о 15год 20хв. 
У судовому засіданні 31.05.2022 з огляду на неявку представника відповідача та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо його належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, розгляд апеляційної скарги відповідача у даній справі призначено на 12.07.2022 о 15 год 20 хв, про що винесено відповідну ухвалу. 
Позиції учасників справи.
07.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив зміст і вимоги апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначає, що питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України у сукупності з`ясованих ним обставин, на підставі поданих сторонами доказів, які свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії. В свою чергу, відповідач не надав у передбачений процесуальним законодавством строк суду першої інстанції відзиву на позовну заяву у даній справі та жодних доказів на підтвердження своєї позиції.
Поряд з цим, позивач акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що відповідач в апеляційній скарзі зазначає про обставини не повідомлення позивачем суду першої інстанції відомостей про усі проведені ним оплати поставленого  товару, проте доказів на їх підтвердження не надає і не оспорює суму основного боргу, яка стягнута за рішенням суду у даній справі.  
Явка представників сторін.
У судове засідання 12.07.2022 представники учасників справи не з`явились, про час та місце судового засідання у даній справі повідомленні шляхом надсилання на електронні адреси копій ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 про відкладення розгляду справи. Також Північним апеляційним господарським судом на офіційному сайті Судова влада України було оприлюднено повідомлення для учасників судового процесу у справі №910/1398/21 про відкладення розгляду справи на 12.07.2022 о 15 год 20 хв. Разом з цим, апеляційним господарським судом було направлено телефонограму  ТОВ "Гровнер Груп" про призначене судове засідання на 12.07.2022 о 15 год 20 хв.  
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників сторін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, 23.04.2020 між ТОВ "Поділляагрозахист" (продавець) та ТОВ "Гровнер Груп" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 23-04-2020/К-К-ЗЗР (далі - Договір), за умовами якого продавець (позивач) взяв на себе зобов`язання передати у власність  покупця (відповідача) товар, а ТОВ "Гровнер Груп" - прийняти і своєчасно оплатити вказаний товар.
Даний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.
За цим Договором поставляється виключно товар, що дозволений до використання на території України. Конкретний асортимент, кількість, ціна, загальна вартість, строк поставки та умови оплати товару наведені в специфікаціях до даної угоди та/або видаткових накладних. У випадку розбіжності даних у специфікаціях щодо найменування, кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна (пункт 1.2 Договору).
Згідно з пунктом 1.3 Договору ціна товару встановлена за домовленістю сторін, та сторонами визначено грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті - долар США або євро. Оплата товару (виконання зобов`язання) передбачено у гривнях.
За умовами пункту 1.4 даного правочину загальна сума Договору складається із суми вартості товару за всіма специфікаціями та/або видатковими накладними (якщо товар був відпущений без укладення специфікації), підписаними в рамках цього Договору, які є його невід`ємною частиною.
Пунктом 3.1 цієї угоди сторони визначили, що товар по даному Договору продається на умовах попередньої оплати або здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до Договору.
Проставленням свого підпису на видатковій накладній покупець засвідчує факт отримання ним відповідної кількості товару (пункт 3.8 Договору).
Відповідно до пункту 3.10 Договору товар, що був переданий покупцю в межах цього правочину тільки згідно видаткових накладних (без укладення специфікацій), підлягає повній оплаті у строк, визначений рахунком-фактурою на даний товар.
Згідно з пунктом 8.1 вказаної угоди остання діє з моменту її підписання сторонами до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань.
23.04.2020 сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору купівлі-продажу № 23-04-2020/К-К-ЗЗР на суму 141  881,28 грн з ПДВ. Термін оплати товару сторони визначили: 30 % - 42 564,38 грн - до 23 квітня 2020 року; 20 % - 28  376,26 грн - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 70  940,64 грн - до 31 жовтня 2020 року.
15.05.2020 сторони підписали Специфікацію № 2 до спірного Договору на суму 44 608,80 грн з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 13  382,64 грн - до   9 червня 2020 року; 20 % - 8 921,76 грн - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 22 304,40 грн - до 31 жовтня 2020 року.
Також 15.05.2020 сторонами підписано Специфікацію № 3 до Договору на суму 120 692,16 грн з ПДВ. Строк оплати товару сторони визначили: 30 % - 36  207,65 грн - до   9 червня 2020 року; 20 % - 24  138,43 грн - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 60 346,08 грн - до 31 жовтня 2020 року.
02.06.2020 сторони підписали Специфікацію № 4 до спірного Договору на суму 137 448,00 грн з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 41  234,40 грн - до   9 червня 2020 року; 20 % - 27       489,60 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 68 724,00 грн. - до 31 жовтня 2020 року. Крім того, 02.06.2020 сторони підписали Специфікацію № 5 до спірного Договору на суму 67 158,00 грн з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 20 147,40 грн - до 9  червня 2020 року; 20 % - 13 431,60 грн - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 33  579,00 грн - до 31 жовтня 2020 року.
Судами встановлено, що на виконання умов вищезазначеного правочину позивач на підставі рахунків на оплату: №798 від 23.04.2020, №№ 1227,1228 від 15.05.2020, №№1550, 1551 від 02.06.2020, згідно видаткових накладних: №4-00419 від 24.04.2020, №6-00165 від 02.06.2020, №6-00166 від 03.06.2020, №7-00048 від 02.07.2020, №7-00113 від 07.07.2020,  поставив відповідачу товар на загальну суму 511 778,24 грн (у т.ч. ПДВ).
Факт поставки вказаного товару підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями вищенаведених видаткових накладних, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками цих суб`єктів господарювання.
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем його умов.
Проте, всупереч положенням вищенаведеного правочину відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості поставленого йому товару в повному обсязі не виконав, заборгувавши таким чином ТОВ "Гровнер Груп" 444 223,86 грн. 
У зв`язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом та просив стягнути суму основного боргу, а також 79   051,51 грн - 48% річних, 19   799,36 грн пені та 117  305,97 грн штрафу. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором купівлі-продажу від 23 квітня 2020 року № 23-04-2020/К-К-ЗЗР, яка складає 444 223,86 грн., підтверджується матеріалами справи і на момент прийняття рішення останній не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Поділляагрозахист" про стягнення вказаної суми основного боргу. За таких обставин даний позов у цій частині підлягав задоволенню.
Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 19 799,36 грн пені та 117  305,97 грн штрафу, нарахованих на суми боргу по кожній специфікації окремо відповідно до наданого розрахунку.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч.3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 ЦК України).
Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.
Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Пунктом 5.4 даного правочину сторони передбачили, що за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу.
За порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язань щодо своєчасної оплату товару сплачує штраф у розмірі 25 % від суми прострочення за кожен випадок порушення зобов`язання по оплаті (пункт 5.5 договору).
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Водночас пунктом 5.8 цієї угоди сторони домовились, що нарахування неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та нарахованих на суму заборгованості неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за цим договором становить 3 роки.
Судом встановлено, що при здійсненні вказаних нарахувань по пені позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку останні дні для оплати основного боргу та дні фактичних часткових проплат. Здійснивши власний розрахунок вказаної штрафної санкції, суд першої першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вірною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є 20 388,97 грн. Водночас враховуючи, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 19 799,36 грн.
Разом з цим колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що заявлений ТОВ "Поділляагрозахист" до стягнення розмір штрафу є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а відтак дана вимога правильно задоволена місцевим господарським судом.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної поставки товару, позивач просив суд стягнути з ТОВ "Гровнер Груп" 79  051,51 грн 48% річних відповідно до наданого позивачем розрахунку.
За умовами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 48 % річних від несплаченої загальної вартості товару. Вказана відсоткова ставка підлягає нарахуванню з дати, наступної за датою, коли товар мав бути сплачений відповідачем.
Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що при здійсненні вказаних нарахувань позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку останні дні для оплати основного боргу та дні фактичних часткових проплат. Здійснивши перевірку розрахунку вказаних компенсаційних виплат, суд дійшов висновку про те, що вірною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є 75 895,09 грн 48% річних, з яких: 
- 865,65 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 5 000,00 грн за період з 26 серпня 2020 року по 4 січня 2021 року;
- 4 754,24 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 23 376,26 грн за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 8 101,09 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 70 940,64 грн за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 4 073,18 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 13 382,64 грн за період з 10 червня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 1 814,47 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 8 921,76 грн за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 2 547,96 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 22 304,40 грн за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 664,80 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 36 207,65 грн за період з 10 червня 2020 року по 23 червня 2020 року;
- 7 495,35 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 26 207,65 грн за період з 24 червня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 4 909,17 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 24 138,43 грн за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 6 891,24 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 60 346,08 грн за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 757,09 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 41 243,40 грн за період з 10 червня 2020 року по 12 серпня 2020 року;
- 6 884,84 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 31 234,40 грн за період з 13 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 5 590,72 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 27 489,60 грн за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 7 847,96 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 68 724,00 грн за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 6 132,05 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 20 147,40 грн за період з 10 червня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 2 731,66 грн - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 13 431,60 грн за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року;
- 3 834,57 грн- сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 33 579,00 грн за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року.
У задоволенні вимог ТОВ "Поділляагрозахист" до ТОВ "Гровнер Груп" про стягнення суми 48% річних надмірно нархованих в розмірі 3 156,42 грн місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено. 
Щодо твердження апелянта  про те, що судом першої інстанції не застосовано положень ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України  та не зменшено розміри пені та штрафу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати з покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Відповідну правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.
При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18.
Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
У свою чергу, в ст. 233 ГК України визначено в якості обставин, які беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.
Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.
При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Разом з тим апелент не надав суду жодних доказів та не навів беззаперечних обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання.
Відповідачем не доведено наявності обставин його тяжкого фінансового стану, відсутності завдання збитків іншим учасникам господарських відносин та не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.
Також відповідач не вказав на жодні обставини, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.
У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/1398/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/1398/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.07.2022.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Т.П. Козир