ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 460/2674/20
адміністративне провадження № К/9901/25533/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  460/2674/20
за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Поліської митниці ДМС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Р. Б. Хобор, Р.  В.  Кухтей, С. М. Шевчук) від 25 травня 2021 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі - ТОВ «Даліс Аутомотів Груп», позивач, скаржник) до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17 березня 2020 року № UA204120/2020000023/1. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 березня 2020 року декларант, ПП «Сіа-Брок» в інтересах позивача (далі декларант), подав відповідачу митну декларацію №/2020/025735, у якій до митного оформлення заявив товар: шини пневматичні гумові безкамерні для легкових автомобілів, торгова марка Habilead, виробник Shandong Hongsheng Rubber Technology Co.LTD, China. Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: контракт; інвойс; пакувальний лист; свіфт-платіж, прайс-лист постачальника, коносамент, сертифікат походження товару, лист-пояснення.
На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України, та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Крім того, позивач вказав, що рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим, оскільки не містить розрахунку числового значення митної вартості товару.
Позивач вважає, що відповідач порушив його право на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості товару.
3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000023/1 від 17 березня 2020 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь ТОВ  «Даліс Аутомотів Груп» сплачений судовий збір у сумі 2102 грн.
4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №  460/2674/20 та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 12 липня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року повністю та залишити в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №  460/2674/20.
6. Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
7. 17 серпня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
8. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» і компанією SHANDONGHONSHENGRUBBERTECHNOLOGYCO.,LTD, CN (Китайська Народна Республіка) укладений контракт № HSTYREWWR026-20190618 від 18 червня 2019 року на поставку автомобільних запасних частин. Умови поставки CIF Чорноморськ, Україна якщо інше не вказано в інвойсі. Одним із способів оплати за товар є передоплата в розмірі 30% від суми рахунка-проформи до початку виробництва та 70% по факту готовності.
10. На виконання умов такого контракту між його сторонами оформлений попередній комерційний рахунок-проформа NHSTYREWWR026-20191206 від 06 грудня 2019 року на купівлю нових автомобільних шин в асортименті за специфікацією загальною вартістю 132 299,36 USD.
11. 16 березня 2020 року ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» подало до Поліської митниці митну декларацію № UA204120/2020/025735 щодо митного оформлення товару - шин пневматичних гумових безкамерних для легкових автомобілів, нових на загальну суму 26 384,80 доларів США.
12. До митної декларації надані наступні документи: контракт № HSTYREWWR026-20190618 від 18 червня 2019 року; інвойс № HTSTYREWWR026/20200116 від 16 січня 2020 року; пакувальний лист від 16 січня 2020 року, свіфт платіж від 04 березня 2020 року; свіфт платіж від 19 грудня 2019 року; прайс постачальника від 01 грудня 2019 року; коносамент № 910107205 від 23 січня 2020 року; сертифікат походження товару № ССPIT491 2000607920; лист пояснення постачальника від 24 лютого 2020 року.
13. За результатами розгляду поданих декларантом документів митний орган 17 березня 2020 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000023/1, яким скоригував митну вартість товарів:
товару 1 - шини пневматичні гумові безкамерні для легкових автомобілів, нові: шина автомобільна 205/60R1692V 100 шт.; шина автомобільна 185/65R1486Н 20шт.; шина автомобільна 195/65R15XL95Н 84 шт.; шина автомобільна 205/55R1691V 100 шт.; шина автомобільна 205/60R16ХL96Н 100 шт.; шина автомобільна 215/65R16XL98Н 60 шт.; шина автомобільна 225/55ZR16XL99W 24 шт.; шина автомобільна 235/65R17XL108Н 48 шт.; шина автомобільна 175/65R14XL 86T 52 шт.; шина автомобільна 185/60R14 82Н 28 шт.; шина автомобільна 185/65R14 86Т 28 шт.; шина автомобільна 205/55R16 91V 16 шт.; шина автомобільна 205/60R16XL96Н 20 шт.; шина автомобільна 185/75R16C104/102T 12 шт. - з 17238,21 USD до 19816,18 USD;
товару 2 шини пневматичні гумові безкамерні для легкових автомобілів, нові: шина автомобільна 185/65R15XL92Н 44 шт.; шина автомобільна 185/65R1486Н 32 шт.; шина автомобільна 225/65R17102Н 12 шт.; шина автомобільна 215/55ZR16ХL97W 28 шт.; шина автомобільна 255/55R18XL109W 12 шт.; шина автомобільна 175/70R1382T 40 шт.; шина автомобільна 205/55R1691V100 шт.; шина автомобільна 205/60R1692V 120 шт.; шина автомобільна 215/50ZR17XL95W 12 шт.; торгівельна марка: KAPSEN з 9146,59 USD до 10665,64USD.
14. У графі 33 Рішення № UA204120/2020/000023/1 зазначено про те, що документи подані декларантом містять розбіжності, зокрема:
в пункту 3.1 контракту від 18 червня 2019 року № HSTYREWWR026-20190618 та рахунку від 16 січня 2020 року № HSTYREWWR026-20200116 міститься інформація щодо умови поставки СIF Чорноморськ. При цьому товари подано до митного оформлення із зазначенням у графі 20 МД умов поставки - СIF Луцьк;
не подано банківські платіжні документи за якими сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі, оскільки пункт 4.1 контракту № HSTYREWWR026-20190618 від 18 червня 2019 року та рахунком від 16 січня 2020 року № HSTYREWWR026-20200116 передбачено здійснення оплати в розмірі 30% суми проформу та 70% по факту готовності замовлення;
наданий декларантом прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії.
15. Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для незалежного кола покупців; банківські платіжні документи, що стосуються поставленого товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправлення, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
16. Заявою від 16 березня 2020 року № 1/1 декларант повідомив відповідача що інших документів для підтвердження митної вартості немає.
17. Неподання документів, що витребовував відповідач на спростування сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
18. Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважав, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.
20. Натомість, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції у повній мірі підтримав висновки відповідача та приймаючи оскаржуване рішення зазначив, що декларант не надав документів, які витребував відповідач і жодним чином не пояснив обставини що наданий декларантом прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії. 
Окрім того, позивач не спростував сумніви митного органу, щодо оплати за товар по факту його готовності та відповідні документи митному органу не надав, а відтак не довів заявленої митної вартості товару - шини пневматичні гумові безкамерні для легкових автомобілів.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у відповідача були обґрунтовані сумніви вважати, що вказані розбіжності вплинули на митну вартість товару, для цього декларант мав надати відповідні пояснення, про те їх не надав та сумніви митного органу не усунув.
Крім того, відповідач вказав на розбіжності місця поставки, які вказані у міжнародному контракті та митній декларації, проте, декларант не пояснив, чому у договорі місце поставки вказане CIF Чорноморськ, а у митній декларації CIF Луцьк.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
21. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
22. Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме :
суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права визначену у статті 53, статті 54 Митного кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у низці постанов Верховного Суду, а саме: від 11 квітня 2018 року у справі № 804/4680/16, від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі №  140/1713/19, від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17, від 15 квітня 2021 року у справі №  804/7757/16, від 22 квітня 2021 року у справі № 818/1023/17, від 27 квітня 2020 року у справі №  140/804/19, від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17;
у подібних правовідносинах за наявності технічної помилки у поданих декларантом документах відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права, а саме статей 53, 54 Митного кодексу України, а також яка помилка є технічною і якими є її наслідки
23. При цьому, позивач, наводить доводи аналогічні доводам адміністративного позову, відзиву на апеляційну скаргу, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, а тому повторному зазначенню не потребують.
24. Зокрема, посилається ще на те, що суд апеляційної інстанцій не надав належної оцінки тому, що рішення про коригування митної вартості товару не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх використання. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
26. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
28. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України). 
29. Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
30. У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
31. Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
32. Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
33. Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. 
34. Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
35. Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
36. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
37. За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. 
38. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
39. Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
40. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 травня 2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 09 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.002044.
41. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
42. Як встановлено судами попередніх інстанцій виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару відповідач обґрунтував тим, що :
в пункту 3.1 контракту від 18 червня 2019 року № HSTYREWWR026-20190618 та рахунку від 16 січня 2020 року № HSTYREWWR026-20200116 міститься інформація щодо умови поставки СIF Чорноморськ. При цьому товари подано до митного оформлення із зазначенням у графі 20 МД умов поставки - СIF Луцьк;
не подано банківські платіжні документи за якими сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі, оскільки пункт 4.1 контракту № HSTYREWWR026-20190618 від 18 червня 2019 року та рахунком від 16 січня 2020 року № HSTYREWWR026-20200116 передбачено здійснення оплати в розмірі 30% суми проформу та 70% по факту готовності замовлення;
наданий декларантом прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії.
43. Надаючи оцінку вищенаведеним доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару судами встановлено, що між ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» і компанією SHANDONGHONSHENGRUBBERTECHNOLOGYCO.,LTD, CN укладений контракт № HSTYREWWR026-20190618 від 18 червня 2019 року на поставку автомобільних запасних частин, а саме нових автомобільних шин в асортименті.
44. Згідно з пунктом 3.1 цього контракту по кожній поставці сторони домовляються про терміни поставки, які підтверджуються у відповідному інвойсі на підставі правил Incoterms 2010. Умови поставки CIF Чорноморськ, Україна якщо інше не вказано в інвойсі.
45. Пунктом 4.1 контракту передбачено, що одним із способів оплати за товар є передоплата в розмірі 30% від суми рахунка-проформи до початку виробництва та 70% по факту готовності.
46. На виконання умов такого Контракту між його сторонами оформлений попередній комерційний рахунок-проформа NHSTYREWWR026-20191206 від 06 грудня 2019 року на купівлю нових автомобільних шин в асортименті за специфікацією загальною вартістю 132299,36 USD.
47. Товар поставлявся чотирьома партіями на кожну з яких видавався окремий комерційний рахунок-фактура (інвойс). Водночас, партія товару, митна вартість якого скоригована спірним рішенням відповідача поставлялась згідно комерційного рахунку-фактури (інвойсу) №HTSTYREWWR026/20200116 від 16 січня 2020 року до зазначеного вище контракту. 
48. Зі змісту цього документу вбачається, що загальна вартість партії товару становила 26384, 80 доларів США, у тому числі: ціна товару - 23484,80 USD, фрахт - 2900USD. Умови оплати товару 30% авансовий платіж та 70% після отримання транспортної накладної по електронній пошті. Оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем на суму 7045,44 USD і платежем по сплаті повної його вартості на суму 19339,36 USD. Товар відпущений по транспортній накладній № 910107205.
49. Надаючи оцінку умовам оплати, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не спростував сумніви митного органу, щодо оплати за товар по факту його готовності та відповідні документи митному органу не надав, а відтак не довів заявленої митної вартості товару - шини пневматичні гумові безкамерні для легкових автомобілів. А тому, у відповідача були обґрунтовані сумніви вважати, що вказані розбіжності вплинули на митну вартість товару, для цього декларант мав надати відповідні пояснення, про те їх не надав та сумніви митного органу не усунув.
50. Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на тому, що відповідно до вищевикладених обставин, позивач здійснив оплату, у пропорції 30% авансовий платіж та 70% після отримання транспортної накладної по електронній пошті, вартості не всього товару, а партії товару, проте, це суперечить умовам контракту, оскільки ним передбачено оплату вартості всього товару, а не партії товару, у відношенні 30% від суми вказаної у рахунку-проформі та 70% по факту готовності замовлення товару. Позивачу був виставлений рахунок-проформа №NHSTYREWWR026-20191206 від 06 грудня 2019 року на купівлю нових автомобільних шин в асортименті за специфікацією загальною вартістю 132 299,36 USD. Позивач надав митному органу свіфт-платіж про оплату 30% від суми вказаної у рахунку-проформі, однак, позивач не надав доказів оплати вартості товару в повному обсязі, оскільки товар був готовий. 
51. Проте, суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками, оскільки, на відмінну від суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, надаючи перевагу лише доводам відповідача, проігнорував пояснення позивача про те, що передоплата за товар була здійснена двома банківськими платежами, зокрема: свіфт платежем від 19 грудня 2019 року, яким позивачем здійснено передоплату постачальнику у розмірі 39 689,80 USD за всю партію товару загальною вартістю 132 299,36 USD по оформленому на виконання умов договору комерційному рахунку-проформі NHSTYREWWR026-20191206 від 06 грудня 2019 року, що включає в себе і авансовий платіж у розмірі 7045,44 USD за партію шин митна вартість, яких була скорегована спірним рішенням відповідача. Надалі, відповідно до банківського свіфт платежу від 04 березня 2020 року ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» здійснив повну оплату постачальнику у сумі 19 339,36 USD.
52. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
53. Враховуючи наведене, Суд приходить до висновку, що умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про вартість оцінюваного товару.
54. На підставі встановлених обставин справи та з урахуванням того, що на підтвердження оплати за товар декларантом було надано усі платіжні документи разом з МД від 16 березня 2020 №UA204120/2020/025735, відповідно до яких зауважень щодо наявності в них недоліків або сумнівів у здійсненні позивачем оплати за товар ні судами ні відповідачем не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що такі документи повністю узгоджуються з умовами оплати згідно з укладеним між сторонами контрактом і спростовують твердження митного органу щодо їх неподання наведені в оскарженому рішенні.
55. Щодо інших доводів відповідача, з правомірністю яких погодився суд апеляційної інстанції, а саме: розбіжності місця поставки, які вказані у міжнародному контракті та митній декларації, а також наданий декларантом прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії, внаслідок чого ненадання виписки з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для незалежного кола покупців, то колегія суддів, враховуючи висновки суду першої інстанції, який проаналізував належним чином наявні в матеріалах справи докази та спростував такі доводи, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
56. Відповідно до рішення суду першої інстанції та обставина, що товар транспортувався до порту розвантаження у місті Чорноморськ, Україна підтверджується наданими до митного оформлення коносаментом № 910107205 від 23 січня 2020 року, а також вказано в укладеному контракті і інвойсі на партію товару. Водночас, судом зазначено, що у місті Луцьку немає порту, що є загальновідомим фактом, а тому зазначення його у митній декларації, на переконання суду, є суто технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на обчислення митної вартості товару. 
57. Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком та додатково констатує, що така технічна помилка у заповненні митній декларації щодо розбіжностей місця поставки товару, не стосуються ціни товару, не впливає на числові значення митної вартості та правильність її визначення, а відповідну інформацію орган доходів і зборів може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. 
58. Проте, суд апеляційної інстанції вказаного не врахував, що зміст інформації, яка помилково вказана у митній декларації, може бути встановлена на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю, а саме коносаментом та інвойсом. Відповідно наявність технічної помилки у митній декларації не впливає на його доказову силу.
59. Отже, наявність саме технічної помилки у документі та зміст помилково відсутньої інформації не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься. При цьому претензій стосовно не підтвердження вартості транспортування імпортованого позивачем товару у спірному рішенні викладено не було.
60. Щодо доводів митниці про те, що долучений декларантом документ під прейскурант (прайс лист) виробника товарів складений не для широкого осіб та не містить терміну дії, у зв`язку з чим витребував додаткові документи, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з огляду на наступне:
термін дії прайс листа не є обов`язковим реквізитом такого виду документу, а тому може у ньому не зазначатися;
продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. Так, долучений декларантом прайс оформлений саме для двосторонніх відносин між компанією SHANDONGHONSHENGRUBBERTECHNOLOGYCO.,LTD, CN (Китайська Народна Республіка) та ТОВ «Даліс Аутомотів Груп». Відповідно до рівня цін вказаних у цьому документі безпосередньо здійснювалась поставка автомобільних шин покупцю, що не заперечується відповідачем. 
61. Разом з тим, суд касаційної інстанції звертає увагу на постанову від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 де Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс- лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
62. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що витребування іншого прайс-листа, який немає відношення до митного оформлення товару по конкретній господарській операції є недоречним.
63. Водночас, судом першої інстанції вірно зазначено, що наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС згідно МД від 02 березня 2020 року № UA401160/2020/006952 за рівнем митної вартості 3,03 USD/кг., не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.
64. Як стверджує відповідач, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією про вартість товару на рівні 3,03 USD/кг.
65. Проте, на підставі встановлених обставин справи, декларантом при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару було надано усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару і не містять розбіжностей, що вливають на їх визначення. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів щодо повноти і достовірності заявлених числових показників митної вартості.
66. Крім того, судом першої інстанції враховано, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
67. Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
68. Поряд із тим, судом першої інстанції зазначено, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості КТЗ почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх використання. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.
69. Такі міркування суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 804/1755/17 та від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.
70. Так, резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості. 
71. Окрім того, зазначаючи, що розбіжності у документах викликали потребу у витребуванні нових документів, а вже їх ненадання стало підставою до коригування митної вартості товару, судом апеляційної інстанції не враховано, що наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару.
72. Так, зокрема, висновок суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару та, як наслідок, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів не відповідають вимогам Митного кодексу України, обґрунтований тим, що таке рішення не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумніву у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та не викладено фактів, які вплинули на таке коригування.
73. Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
74. Натомість всупереч частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару та протиправність прийнятого відповідачем рішення.
75. Відповідно до частини першої статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
76. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 242, 349, 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №  460/2674/20 - скасувати.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №  460/2674/20 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов