Ухвала     
 
27 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 336/3983/18
провадження № 61-4591ск22 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Запорізька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
16 травня 2022 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Іванісовим В. С., на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року.  
 
На підставі касаційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова Запорізького апеляційного суду ухвалена 23 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року). Касаційна скарга здана до поштового відділення 16 травня 2022 року, що підтверджується відтиском штемпеля на поштовому конверті. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 29 грудня 2021 року. 
 
У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, АТ «Державний ощадний банк України» просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що 21 грудня 2021 року вже подавалась касаційна скарга, яка ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року була залишена без руху. АТ «Державний ощадний банк України» не у повному обсязі виконало вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху. У результаті чого 06 квітня 2022 року касаційну скаргу повернуто. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, тому АТ «Державний ощадний банк України» після усунення недоліків повторно звертається до суду. На підтвердження указаних обставин суду надано копію супровідного листа Верховного Суду від 21 січня 2022 року про направлення копії ухвали від 19 січня 2022 року, копію ухвали від 19 січня 2022 року, копію конверту, адресованого Верховним Судом АТ «Державний ощадний банк України», копію супровідного листа Верховного Суду від 03 травня 2022 року про направлення копії ухвали від 06 квітня 2022 року та матеріалів касаційної скарги, копію ухвали від 06 квітня 2022 року, копію конверту, адресованого Верховним Судом АТ «Державний ощадний банк України» із номером штрихкодового ідентифікатора № 0306308316221.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки АТ «Державний ощадний банк України» не обґрунтовує чому ним не виконано вимоги ухвали суду про залишення його попередньої касаційної скарги без руху. 
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
На підставі викладеного, згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.
 
Окрім цього, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. 
 
Додані до касаційної скарги меморіальні ордери № 1758 від 16 грудня 2021 року на суму 18 734,00 грн та № 1316 від 10 лютого 2022 року на суму 1 141,74 грн за подану у грудні 2021 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 06 квітня 2022 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги у травні 2022 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах. 
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви - 2018 рік) за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
На підставі вищенаведеного, розмір судового збору за подання позову майнового характеру становив 1,5 відсотка ціни позову (545 057,99 грн), а саме 8 175,87 грн. За подання позову немайнового характеру судовий збір становив 1 762,00 грн за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. 
 
Таким чином, ураховуючи характер позову та клопотання у скарзі, за подання касаційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» необхідно сплатити судовий збір у розмірі: за вимогами немайнового характеру - 7 048,00 грн (1 762,00 грн * 200% * 2 вимоги немайнового характеру); за вимогами майнового характеру - 16 351,74 грн (8 175,87 грн * 200%), а всього - 23 399,74 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055). 
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Окрім цього, 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього  Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року залишити без руху. 
 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                           В. І. Крат