УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
20 червня 2022 року
м. Київ
справа № 442/4782/20
провадження № 51-1433 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій,на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 і           ОСОБА_5 ,
встановив:
За ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада         2021 року кримінальне провадження № 12019140110001605за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (далі – КК), закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений                    статтею 219 цього Кодексу.
За ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року ухвалу  Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з указаними судовими рішеннями. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
 
Верховний Суд ухвалою від 17 травня 2022 року касаційну скаргу прокурора залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
13 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга              прокурора, у якій він не погоджується з указаною ухвалою апеляційного суду та посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обґрунтовує тим, що внаслідок кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , завдано непоправної шкоди життю вісьмом особам та здоров‘ю інших восьми осіб, що, на думку прокурора, повинно виключати можливість закриття кримінального провадження з підстав, визначених        у пункті 10 частини 1 статті 284 КПК.
Крім того, акцентує увагу на тому, що згідно з положенням пункту 2 частини 3                 статті 314 КПК закриття кримінального провадження з вказаних підстав відбувається на стадії підготовчого судового засідання, а не судового розгляду і є правом, а не обов`язком суду. 
Водночас вказує на те, що апеляційний суд всупереч вимогам статті 419 КПК не навів жодних мотивів, з яких доводи його апеляційної скарги щодо невідповідності ухвали районного суду від 17 листопада 2021 року положенням пункту 2 частини 3                статті 314 КПК було відхилено, та не посилався на положення закону, якими керувався.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до статті 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення              і особі засудженого.
У частині 1 статті 219 КПКвстановлено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно з частиною 4 статті 219 КПК строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
У частині 5 статті 219 КПК визначено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Положенням пункту 10 частини 1 статті 284 КК встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. 
За правилами пункту 2 частини 3 статті 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 — 8, 10 частини 1 або частиною 2           статті 284 цього Кодексу.
Зі змісту ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області                             від 17 листопада 2021 року вбачається, що у відкритому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив спільне клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження № 12019140110001605 від 28 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого          частиною 2 статті 367 КК, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК.
Пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення за частиною 2                    статті 367 КК, враховуючи положення частини 4 статті 12 КК, є нетяжким злочином.
Відповідно до вказаної ухвали районного суду від 17 листопада 2021 року, місцевий суд  установив, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2            статті 367 КК.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2019 року було продовжено до 29 лютого 2020 року включно.
Надалі 27 лютого 2020 року, за два дні до спливу строку досудового розслідування, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування і надано стороні захисту доступ до матеріалів кримінального провадження.
21 травня 2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено і цього ж дня завершено та продовжено виконання вимог статті 290 КПК.
Орган досудового розслідування на виконання вимог статті 290 КПК з 27 лютого по          22 липня 2020 року надавав доступ до матеріалів кримінального провадження сторонам кримінального провадження, а саме підозрюваним та потерпілим.
Вищезазначений строк, відповідно до положень частини 5 статті 219 КПК, не включається у строк досудового розслідування.
Суд першої інстанції, розглядаючи в судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження № 12019140110001605, дійшов висновку про те, що днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 24 липня 2020 року.
Так, місцевий суд установив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хоча складений та підписаний в останній день строку досудового розслідування, а саме 24 липня 2020 року, однак направлений до суду лише 30 липня            2020 року, тобто через шість днів після закінчення строку досудового розслідування, що свідчить про порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України щодо строків досудового розслідування.
При цьому районний суд вважав безпідставними доводи прокурора про те, що хоч ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК, втім неможливо закрити вказане кримінальне провадження на  підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК, оскільки внаслідок вказаного правопорушення завдано непоправної шкоди життю вісьмом особам та здоров`ю інших восьми осіб.
Зокрема, суд першої інстанції, врахувавши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, а не у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, дійшов висновку про необхідність застосування положення пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам у касаційній скарзі, підтвердив правильність висновку суду першої інстанції та вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог.
Так, суд апеляційної інстанції, вважав, щозвернення до суду із цим обвинувальним актом у кримінальному провадженні відбулось поза межами строку досудового розслідування, що є підставою для безумовного закриття кримінального провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК у судовому засіданні.
Крім того, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що здійснення судового провадження за наявності підстав для закриття кримінального провадження становитиме істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке потім стане підставою для безумовного скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.
 З огляду на вказане суд апеляційної інстанції вважав безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що клопотання сторони захисту стосовно закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, не підлягало задоволенню, оскільки було подане на стадії судового слідства,           а не підготовчого судового засідання.
Отже, оскільки обвинувальний акт в цьому кримінальному провадженні було подано поза межами строку досудового розслідування, передбаченого статтею 219 КПК, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК. 
Доводи касаційної скарги захисника про те, що згідно з положенням пункту 2 частини 3                 статті 314 КПК закриття кримінального провадження з вказаних підстав відбувається на стадії підготовчого судового засідання, а не судового розгляду і є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу (до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті).
Вищевказане узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від 15 вересня 2021 року справа № 711/3111/19, постанова від 26 травня 2020 року справа                      № 556/1381/18).
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора апеляційний суд перевірив та дав на них відповідь. Висновки суду апеляційної інстанціїпро залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Отже, колегія суддів вважає, що в касаційній скарзі прокурора не наведено доводів, які              б свідчили про те, що в цьому провадженні допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни судового рішення. 
Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень Суд не вбачає підстав для її задоволення.
З огляду на наведене, керуючись пунктом 2частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій,на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 і  ОСОБА_5 .
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                             ОСОБА_3