ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/11719/21  Номер провадження 22-ц/814/1012/22	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк  О.С.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І. В. 

розглянувши в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року, ухвалене суддею Предоляк О.С., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
09 грудня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Позовна заява мотивована тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н від 15.04.2019 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява, «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконує. Станом на 24.11.2021 року її заборгованість перед банком складає 107 254,31 грн., з яких: 88 051,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 19 203,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 107 254,31 грн. та судові витрати у сумі 2 270,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії б/н від 15.04.2019 року за тілом кредиту у розмірі 88 051,04 грн. та у повернення сплаченого судового збору у сумі 1 863,57 грн., а всього 89 914,61 грн.
В решті позову - відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» має відомості щодо типів кредитного продукту: Універсальна, Універсальна GOLD, Platinum, MC World BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, в якому міститься інформація про умови кредитування. Вказаний паспорт підписаний ОСОБА_1 . Натомість, паспорт споживчого кредиту не містить відомостей про те, які умови і з якою базовою процентною ставкою 43,20%, 42%, 37,2% річних прийняті відповідачем. Банк не надав дані про те, яку саме кредитну картку видано відповідачу, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач отримала від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернула, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 88 051,04 грн. підлягають задоволенню. При цьому судом врахована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків - скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Вважає, що є доведеним факт укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору, який складається не лише з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, а й також з паспорту споживчого кредиту. Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків та прострочених відсотків. Активація ОСОБА_1 картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Звертає увагу, що у матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем, та в якому чітко вказано умови кредитування для картки «World Black Edition», яку отримав відповідач: процентна ставка - 37,2% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 74,4%. Вважає, що відповідач не спростувала, що нею отримано кредитну картку «World Black Edition» і не надала будь-яких доказів про те, що розрахунок заборгованості банку за відсотками не відповідає погодженим умовам кредитування, з якими вона погодилася у письмовому вигляді. Паспорт споживчого кредиту відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджує достовірно той факт, що відповідач була повідомлена про умови кредитування, з якими вона погодилася у письмовому вигляді, тобто, вважає, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Посилається на відповідні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами. В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається. 

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 15.04.2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 14-15).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за умовами договору та непогашенням кредиту у порядку, визначеному Умовами, станом на 24.11.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 107 254,31 грн., яка складається: із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 88 051,04 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 19 203,27 грн. (а.с. 6-7).

Судом першої інстанції встановлено, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, посилаючись на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд першої інстанції також встановив, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без надання позивачем доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Щодо доводів позивача відносно наявності паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем, та щодо наявності підстав вважати, що відповідач ознайомлена з усіма істотними умовами договору, то суд першої інстанції встановив, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» має відомості щодо типів кредитного продукту: Універсальна, Універсальна GOLD, Platinum, MC World BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, в якому міститься інформація про умови кредитування. Вказаний паспорт підписаний ОСОБА_1 , проте, паспорт споживчого кредиту не містить відомостей, які саме умови із якою базовою процентною ставкою 43,20%, 42%, 37,2% річних прийняті відповідачем.

Банк не надав дані про те, яку саме кредитну картку видано відповідачу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися належним доказом щодо погоджених між сторонами розміру кредиту, процентної ставки, оскільки містить інформацію щодо кредитних карток Універсальна, Універсальна GOLD, Platinum, MC World BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, однак саме якою карткою та в який період користувалася ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування. При цьому судом врахований правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 грудня 2020 року справа №284/157/20-ц.

Відомості по 7 типах кредитного продукту не дозволяють суду зробити однозначний висновок про ознайомлення відповідача з умовами по конкретній картці, адже доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, що заборонено ч.6 ст. 81 ЦПК України.

Додана позивачем виписка по картковому рахунку відповідача підтверджує факт видачі кредитних коштів та користування ними.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.04.2019 року шляхом підписання заяви-анкети, отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд першої інстанції також встановив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15.04.2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції погодився із тим, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

При цьому судом першої інстанції врахована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 15.04.2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

З розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідача перед банком станом на 24.11.2021 року становить 107 254,31 грн., яка складається із: 88 051,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 19 203,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приват Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме ці умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

З врахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі фактично наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 15.04.2019 року Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зміст даної Анкети-заяви не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: жоден варіант кредитної картки не відмічений, як і не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, яка б фіксувала умови і розмір кредитування. Наданий позивачем суду витяг з Умов і правил, положеннями яких обґрунтовуються пред`явлені до відповідача вимоги, із очевидністю не можуть бути тими, які мали бути надані споживачеві фінансових послуг для ознайомлення перед укладанням договору. Позивач не надав суду доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до неї вимогу про стягнення заборгованості за відсотками.

При пред`явленні позову, банком наданий витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт, у яких містяться умови щодо різновиду бізнесу, послуг і тарифів, та Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 15.04.2019 року, у якому містяться, зокрема, умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, строків сплати заборгованості, неустойки, штрафу по 7 типах кредитного продукту. 

Проте, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу ОСОБА_1 кредитної картки при підписанні нею 15.04.2019 року Анкети-заяви, здійснивши при цьому нарахування відсотків виходячи з відсоткової ставки 74,4 %.

При цьому, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному ОСОБА_1 15.04.2019 року, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною з 15.04.2019 року до 30.04.2019 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Крім того, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному ОСОБА_1 15.04.2019 року, зазначено сім видів кредитних карт з різними відсотковими ставками, в той час, як АТ КБ «ПриватБанк» взагалі не надав суду доказів щодо типу виданої ОСОБА_1 кредитної картки (а.с. 16-19).

На підставі наведеного, колегія судді вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що використання даних наведених у Паспорті споживчого кредиту є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредитування, в якому були погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків, а тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності такого погодження є помилковим, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в Паспорті споживчого кредиту, підписаному 15.04.2019 року ОСОБА_1 , зазначено сім видів кредитних карт з різними відсотковими ставками, в той час, як АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів щодо типу виданої ОСОБА_1 кредитної картки.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом з підстав недотримання позивачем вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, є обґрунтованим.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2022 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов                 В. М. Триголов