Справа №573/1289/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Терещенко О. І.	
Номер провадження 33/816/53/22 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Горбач О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції   в  залі  суду  у  м. Суми  справу  про    адміністративне   правопорушення  № 573/1289/21 за апеляційною скаргою захисника МАТВІЄНКА В. М. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області,  якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 ,
захисника – адвоката Матвієнка В. М., 
установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник МАТВІЄНКО В. М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки суддею суду першої інстанції зроблені помилкові висновки про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 . Також зазначає про відсутність у справі як даних про відсторонення ОСОБА_2 від керування т/з, так і акту огляду його на стан алкогольного сп`яніння, безперервної відео фіксації поліцейськими правопорушення, що ставить під сумнів можливість використання відеозапису як доказу у даній справі.
Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01.11.2021 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.
Згідно постанови, ОСОБА_2 30.07.2021 о 02:11 на автодорозі «смт. Миколаївка – с. Тімірязівка» керував т/з «ВАЗ-217030». д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком газоаналізатору «Алкотестер Драгер 6820» № 398, результат огляду позитивний 0,42 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Матвієнко В. М., які підтримали апеляційну скаргу. просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 173986 від 30.07.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- роздруківкою результатів тестування «Алкотестер Драгер 6820», згідно якого показник алкоголю у ОСОБА_2 30.07.2021 о 02:14 становив 0,42%о (а. с. 3);
- роздруківкою електронного рапорту, згідно якого підставою для зупинки т/з «ВАЗ-217030», д. н. з. НОМЕР_1 30.07.2021 о  02:14 надійшло повідомлення на лінію 102 про хаотичний рух т/з. Під час зупинки т/з за кермом перебував ОСОБА_2 (а. с. 7-8);
- копіями документів щодо повірки газоаналізатора, декларації про відповідність, сертифіката відповідності (а. с. 9-11);
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується як факт керування ОСОБА_2 т/з, так і проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Алкотестер Драгер 6820», результат якого – 0,42%о, а також роз`яснення його прав (а. с. 13).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду справи відеозаписи з місця пригоди на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці відеофайли містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці відеофайли підтвердили не лише правомірність зупинки працівниками поліції т/з під керуванням ОСОБА_2 , наявність ознак алкогольного сп`яніння у останнього, а і його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ці відеоматеріали всупереч доводам захисника містять дані і про роз`яснення водієві його прав та обов`язків, що також підтверджується і змістом складеного відносно нього протоколу, в якому ОСОБА_2 постав свій особистий підпис у відповідній графі.
Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 «а» ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані tie в автоматичному режимі», розділах 1-ІII «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, огляд можливий і у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.
Таким чином, вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, а дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з та із відео фіксацією подій, яка була долучена до матеріалів справи, що повністю відповідає вимогами закону.
Що стосується доводів захисника Матвієнка В. М. про те, що наданий працівниками поліції відеозапис не є безперервним, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції та відео реєстратора службового автомобіля вбачається, що відеозапис розпочинається з часу, коли працівники поліції зупинили ОСОБА_2 і закінчується складанням працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції не є безперервним.
Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги захисника про розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , оскільки останній, будучи неодноразово відповідно вимог ст. 268, 277-2 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а. с. 21, 22, 25, 27-29), ОСОБА_2 в судові засідання 22.09.2021, 07.10.2021, 20.10.2021 та 01.11.2021 не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин пропуску цих судових засідань як суду першої, так і апеляційної інстанції не надав.
Справа неодноразово призначалась до розгляду та відкладалася фактично через неявку як самого ОСОБА_2 , так і його захисника Матвієнка В. М. з метою надання стороні захисту можливості реалізувати свої процесуальні права і законні інтереси, але жодного разу останні в судові засіданні не з`явились, надаючи перед судовим розглядом різні клопотання про чергове перенесення судового засідання. 
Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо недобросовісного використання своїх процесуальних прав стороною захисту (зловживання правами), що узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans- Adam II of Liechtenstein V. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.1 1.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96). У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».
Що стосується доводів захисника про відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відомостей про відсторонення ОСОБА_2 , то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки вказані обставини не свідчать про недотримання процедури огляду і бути підставою для скасування судового рішення.
В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них. тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обгрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 01.11.2021 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його записника ОСОБА_4 на цю постанову судді – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов