УХВАЛА

06 червня 2022 року 
Київ
справа №420/6409/19
адміністративне провадження № К/9901/16345/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Яковенка М.М., 
розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛПРОЕКШН» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 (суддя Токмілова Л.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 (головуючий суддя Вербицька Н.В., судді: Джабурія О.В., Запорожан Д.В.),
У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛПРОЕКШН» (далі - ТОВ «ГЛОБАЛПРОЕКШН», Товариство, позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС, відповідач), у якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.10.2019 №000024402 про зменшення бюджетного  відшкодування  з  податку  на  додану  вартість  (далі  -  ПДВ)  на           17 308 850,00  грн   та  застосування   штрафних   (фінансових)   санкцій   у   розмірі     4 327 213,00 грн; зобов`язати ГУ ДПС внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «ГЛОБАЛПРОЕКШН» у розмірі 17 308 850,00 грн.
Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що висновок контролюючого органу в акті камеральної перевірки від 02.10.2019 №65/15-32-04-02/41129803 про не підтвердження задекларованої за вересень 2017 року суми бюджетного відшкодування, а саме: 17 308 850,00 грн, сформованої за рахунок від`ємного значення суми ПДВ за червень, липень, серпень 2017 року (2 198 381,00 грн, 14 279 612,00 грн, 830 857,00 грн відповідно), з посиланням на відсутність податкових декларацій Товариства за вказані звітні (податкові) періоди, спростовується обставинами, встановленими у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1540/4234/18, яке набрало законної сили 18.06.2019. Позивач зазначив, що податкові декларації з ПДВ за червень 2017 року (відображено в рядку 19 від`ємне значення суми ПДВ у розмірі 2 198 381,00 грн), липень 2017 (відображено у рядку 19 суму від`ємне значення суми ПДВ у розмірі 15 703 161,00 грн) та серпень 2017 (відображено у рядку 19 від`ємне значення суми ПДВ у розмірі 16 285 605,00 грн) були подані до ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області відповідно до пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020, позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач подавав декларації з ПДВ за червень - серпень 2017 року до ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області в документарній (письмовій) формі у зв`язку з неможливістю їх подання в електронному форматі, оскільки розпорядженням ГУ ДФС в Одеській області від 26.06.2017 №396 були анульовані договори між ТОВ "ГЛОБАЛПРОЕКШН" та ДПІ про забезпечення електронного документообігу засобами телекомунікаційного зв`язку, що встановлено рішенням суду у справі №1540/4234/18. В цьому ж рішенні суд встановив, що правових підстав для анулювання зазначених договорів не було. Оскільки єдиною підставою для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2017 року в акті перевірки зазначено відсутність податкових декларацій з ПДВ за червень-серпень 2017 року, що не відповідає дійсним обставинам, суди визнали доводи відповідача про правомірність податкового повідомлення-рішення від 22.10.2019 №000024402 безпідставними. 
Суди відхилили довід ГУ ДПС про відсутність у базах даних електронної звітності інформації щодо вивезення (експорту) ТОВ "ГЛОБАЛПРОЕКШН" товарів за межі митної території України, оскільки позивач в податкових деклараціях не формував показники звітності з ПДВ за рахунок експорту товару, а у пункті 3.4 акта перевірки зазначено про встановлення за даними "Податковий блок", "Архів електронної звітності", "Реєстрація митних декларації" здійснення позивачем імпортних операцій.
Також суди виснували, що, враховуючи виконання ГУ ДПС рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/4234/18 прийнято (зареєстровано) податкову декларацію Товариства з ПДВ за вересень 2017 року та скасовано (анульовано) запис про відмову у прийнятті зазначеної податкової декларації з додатками у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, є підстави для внесення в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «ГЛОБАЛПРОЕКШН» у розмірі 17 308 850,00 грн згідно податкової декларації за вересень 2017 року.
ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020, у якій просить скасувати вказані судові рішення та відмовити у задоволені позову.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач доводить, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки таким обставинам, як: позивачем не здійснювались операції з вивезення товарів за межі митної території України; не встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту за вересень 2017 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному державному реєстрі податкових накладних; за даними електронного адміністрування станом на дату подання податкової декларації за вересень 2017 року відсутня інформація щодо суми реєстраційного ліміту на електронному рахунку позивача в СЕА ПДВ; основні постачальники позивача за вересень 2017 року не декларували податкові зобов`язання.
ГУ ДПС також зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норму частини четвертої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС), помилково пославшись на обставини, встановлені в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №1540/4234/18, з огляду на те, що на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення цього рішення не було, а законної сили воно набрало 18.06.2019.
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі відповідач зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, абзацу 2 підпункту 5 пункту 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, та без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм до подібних правовідносин у постановах від 05.02.2020 (справа №803/92/16), від 30.08.2019 (справа №2а-12436/11/2670).
Верховний Суд ухвалою від 09.10.2020 відкрив касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ГУ ДПС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.
ТОВ «ГЛОБАЛПРОЕКШН» у відзиві на касаційну скаргу не погоджується з наведеними в ній відповідачем доводами, стверджує про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить касаційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень позивача щодо вимог касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційне провадження у справі слід закрити з таких підстав. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що Головним управлінням ДПС в Одеській області проведена камеральна перевірка ТОВ «ГЛОБАЛПРОЕКШН» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку по декларації з ПДВ за вересень 2017 року, за результатами якої складено акт від 02.10.2019 №65/15-32-04-02/41129803 (далі - акт перевірки).
В акті перевірки зроблено висновок, що Товариство задекларувало зазначену суму бюджетного відшкодування з порушенням пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК), пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №159/28289), внаслідок чого задекларована сума бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника за вересень 2017 року завищена на 17 308 850,00 грн.
Такий висновок в акті перевірки вмотивований тим, що перевіркою встановлено відсутність податкових декларацій Товариства з ПДВ за червень - серпень 2017 року, тобто за звітні (податкові) періоди, від`ємне значення суми ПДВ за які зазначені Товариством в додатку до податкової декларації за вересень 2017 року як такі, що увійшли до заявленої суми бюджетного відшкодування (17 308 850,00 грн). 
Ці висновки в акті перевірки стали підставою для прийняття 22.10.2019 податкового повідомлення-рішення №000024402 про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на 17 308 850,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4 327 213,00 грн.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Як вже зазначено, касаційне провадження відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
Довід ГУ ДПС про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права без урахування висновку Верховного Суду у постановах від 05.02.2020 (справа №803/92/16), від 30.08.2019 (справа №2а-12436/11/2670), на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, не знайшов підтвердження з огляду на те, що правовідносини у справах, в яких ухвалені ці постанови, та у справі №420/6409/19 не є подібними.
Так, в оскаржуваних ГУ ДПС судових рішеннях суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми статті 200 ПК, встановивши, зокрема, що  єдиною підставою для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2017 року згідно з актом перевірки слугувало неподання Товариством податкових декларацій з ПДВ за червень - серпень 2017 року (відсутність таких декларацій), тому в додатку 3 до декларації з ПДВ за вересень 2017 року позивач безпідставно задекларував бюджетне відшкодування в сумі 17 308 850,00 грн, сформовану за рахунок  від`ємного значення суми ПДВ за вказані звітні (податкові) періоди.
Суди попередніх інстанцій встановили, що декларації з ПДВ за червень - серпень 2017 року позивач подавав до ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області нарочно в документарній (письмові) формі у зв`язку з неможливістю їх подання в електронному форматі з огляду на розпорядження ГУ ДФС в Одеській області від 26.06.2017 №396. Зазначені податкові декларації були подані у строк, визначений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК та прийняті контролюючим органом у день подання.
Згідно з поданими Товариством деклараціями з ПДВ за червень, липень, серпень 2017 року у рядку 19 зазначено від`ємне значення суми ПДВ поточного періоду у розмірах 2 198 381,00 грн, 15 703 151,00 грн, 16 285 605,00 грн відповідно, яке згідно рядка 20.3 та додатку 2 до декларації зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.
Суди першої та апеляційної інстанцій обставини щодо неприйняття контролюючим органом податкових декларацій Товариства з ПДВ за червень - липень 2017 року не встановили. ГУ ДПС також не наводить подібний довід у касаційній скарзі.
В постанові Верховного Суду від 05.02.2020 (справа №803/92/16) на яку, як на приклад іншого правозастосування, порівняно з ухваленими у справі №420/6409/19 судовими рішеннями, вказало ГУ ДПС у касаційній скарзі, зазначено, що позивач включив до податкового кредиту суми ПДВ за спірними податковими накладними в липні 2015 року, водночас, за встановлених судами обставин, позивач мав би право на включення до податкового кредиту сум ПДВ не раніше липня 2016 року. Так, нормами податкового законодавства визначено чіткий алгоритм дій платника податків у разі ненадання та/або не реєстрації постачальником товарів (робіт, послуг) податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, це подання відповідної заяви та скарги, будь - яких виключень з вказаного алгоритму не передбачено. Суд виснував, що норми Податкового кодексу України не дозволяють включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, навіть за умови оскарження дій контролюючого органу щодо не реєстрації таких накладних в судовому порядку. Таке право у платника податку виникне лише у тому податковому періоді, в якому судове рішення, відносно реєстрації податкових накладних, набере законної сили. 
У справі №2а-12436/11/2670, в якій Верховним Судом ухвалено постанову від 30.08.2019, судом апеляційної інстанції встановлено безпідставне формування позивачем податкового кредиту за результатом взаємовідносин з реалізації Товариству його контрагентами-постачальниками товарно-матеріальних цінностей з огляду на те, що спірні господарські операції не мали товарного характеру та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов на підставі сукупності обставин у справі, встановлених судом на підставі оцінки належних та допустимих доказів, щодо здійснених господарських операцій. За таких встановлених судом апеляційної інстанції обставин Верховний Суд виснував, що позивач спростовуючи обґрунтовані доводи податкового органу, не надав доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі постачальників товарів, враховуючи відсутність у останніх достатніх трудових та матеріальних ресурсів (основних фондів) для проведення відповідної господарської діяльності, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з вказаними контрагентами.
Беручи до уваги наведене, є встановлені пунктом 5 частини першої статті 339 КАС підстави для закриття касаційного провадження, відкритого у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС за касаційною скаргою ГУ ДПС.
Керуючись статтями 248, 328, пунктом 5 частини першої статті 339, статтями 341, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.М. Яковенко ,
Судді Верховного Суду