П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 490/4893/21	
Головуючий в 1 інстанції: Саламатін О.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі УДАБК), в якому просив постанову №25 по справі про адміністративне правопорушення від 15.06.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у 10200,00 грн. штрафних санкцій по ч.5  ст.96 КУпАП  за порушення п.1 ч.1  ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»  визнати протиправною та скасувати.
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 листопада 2021 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно заяви громадянки ОСОБА_2 від 05.05.2021 року до начальника УДАБК вбачається, що вказана особа просила терміново перевірити документацію перепланування сусіднього будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі Адреса), посилаючись на те, що в несучій стіні, що прилегла до її будинку, зроблено отвори та вмонтовано вікна; ведеться перепланування даху, що зачіпає її дах. 
12.05.2021 року комісія УДАБК за результатами розгляду вищезазначеного звернення 12.05.2021 року дійшла висновку про необхідність призначення позапланової перевірки на підставі звернення у зв`язку з його обґрунтованістю.
Наказом УДАБК від 13.05.2021 року за №114 постановлено здійснити позапланову перевірку на вказаному об`єкті на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Перевірку провести у період з 21.05.2021 року по 03.06.2021 року. Відповідальним за проведення перевірки призначено головного спеціалістом відділу інспекційної роботи УДАБК Мазур Т.В..
03.06.2021 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи УДАБК Мазуром Т.В. складено акт №50/2021 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та перевірено дотримання суб`єктами містобудівної діяльності вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті за Адресою.
03.06.2021 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи УДАБК Мазуром Т.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого у присутності позивача за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті, виявлено порушення п.1 ч.1  ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».
Так, під час виїзду 31.05.2021 року на вищезазначений об`єкт встановлено, що позивачем проводяться будівельні роботи, а саме:
- виконаний повний демонтаж покрівлі над житловою будівлею «А-2»;
- виконаний монолітний бетонний пояс над другим поверхом житлової будівлі «А-2» орієнтовними розмірами: довжина - 12 м., ширина - 9 м., висота - 0,35 м., товщина - 0,45 м.;
- виконується монтаж кроквяної системи.
Відповідно до даних реєстру будівельної діяльності, документів, що дають право виконувати будівельні роботи, на об`єкт будівництва не зареєстровано. Таким чином, позивач виконує будівельні роботи без повідомлення про початок виконання.
Вищевказаний об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС1.
Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.5  ст.96 КУпАП.
Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 30 хв. 15.06.2021 року у приміщенні УДАБК за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 48/8.
Крім того, 03.06.2021 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи УДАБК Мазуром Т.В. видано припис №29 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на вказаному об`єкті.
Також, головним спеціалістом відділу інспекційної роботи УДАБК Мазуром Т.В. видано припис № 29/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою: «усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті шляхом оформлення відповідних документів, які дають право виконувати такі роботи». 
Згідно копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 15.06.2021 року за № 25, на об`єкті: «Виконання будівельних робіт за адресою: м.Миколаїв, вул.Велика Морська, 79», під час проведення перевірки встановлено, що позивач виконує будівельні роботи, а саме: виконаний повний демонтаж покрівлі над житловою будівлею «А-2»; виконаний монолітній бетонний пояс над другим поверхом житлової будівлі «А-2»; виконується монтаж кроквяної системи. Будівельні роботи виконуються без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, чим порушено п.1 ч.1  ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.5  ст.96 КУпАП. Постановлено визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5  ст. 96 КУпАП,  та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. 
Винесення вказної постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконував будівельні роботи із здійсненням втручання в огороджувальні та несучі конструкції на об`єкті - житловому будинку за Адресою, а тому приписи пункту 2 "Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію", затвердженого  Постановою КМУ від 7 червня 2017 р. №406,  не можуть бути застосовані.
Також суд зазначав, що є безпідставним посилання позивача на пункт 13 "Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію" затвердженого  Постановою КМУ від 7 червня 2017 р. №406, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що позивачем на об`єкті - житловому будинку за Адресою здійснювалося відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об`єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Положеннями статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон) відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються  Конституцією України, Цивільним, Господарським і  Земельним кодексами України, цим Законом,  законами України "Про Генеральну схему планування території України", «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч.1 ст.41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до  Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до  Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"  з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.
Відповідно до п.2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:
1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;
2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;
3) інших вимог, установлених законодавством.
Відповідно до ч.2  ст.5 Закону вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Положеннями ч.1 та 2  статті 34 Закону передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Також, вказаною статтею визначено, що перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог вказаної статті, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 07 червня 2017 р. №406, якою  було затверджено "Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію".
Згідно п.13 вказаного переліку відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об`єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів не потребує документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення робіт об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
З аналізу наведеного та в контексті спірних правовідносин вбачається, що не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт, роботи щодо відновлення, як окремих конструкцій будівель/споруд, які зазнали певних пошкоджень внаслідок надзвичайних ситуацій (аварій), так і відновлення функціонування вцілому об`єктів, які призначені для забезпечення життєдіяльності населення, однак без зміни геометричних розмірів вказаних обєктів.
На думку колегії суддів, під життєдіяльністю населення слід розуміти спосіб існування та нормальну буденну діяльність і  відпочинок населення, яке нерозривно зв`язано з наявністю у відповідної особи безпечного та такого, що відповідає базовим санітарним нормам житла.
Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду (ст.47 Конституції України).
Суд зазначає, що право на безпечне житло є одним з найголовніших невід`ємних прав особи, проголошених, зокрема, і ст.47 Конституції України. Це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або в користування, а й право особи на проживання в житловому приміщенні. При цьому Конституція проголошує принцип забезпечення державою створення умов, необхідних людині для набуття житла у власність або в користування та неможливості примусового позбавлення житла або права (можливості) на проживання в ньому інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.293 ЦК України фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
Так, в обгрунтування позову було зазначено, що родина позивача, маючи в приватній власності в цілому двоповерховий, на кілька квартир, житловий будинок за Адресою та проживаючи в ньому, встановила що перекриття даху та стропила (дерев`яні балки) прогнили за віком та є пошкодженими, а при наявності опадів житлові приміщення замокають.
Колегія суддів вважає необхідним враховувати правову позицію ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. 
Колегія суддів погоджується з вищевказаними посиланнями та зазначає, що матеріали справи містять належні та достатні докази, зокрема, фотоматеріали, того, що кроквяна система, яка є основою даху, явно знаходиться в незадовільному стані та потребує невідкладних та достатніх дій для її ремонту/заміни (що за рішенням позивача може також потягнути повну заміну покрівлі) з метою забезпечення задовільного рівня життєдіяльністі позивача та членів його родини.
Окремо колегія суддів звертає увагу УДАБК, що для встановлення факту незадовільного стану покрівлі з метою подальшої її заміни/ремонту, діючим законодавством не передбачено необхідність проведення позивачем жодних експертиз. Суд наголошує, що вказані обставини (незадовільний стан) віднесено до відання виключно власника об`єкта та встановлюються ним на власний розсуд з метою, зокрема, утримання ним власності в безпечному для оточуючих та для проживаючих у вказаному об`єкті стані. 
При цьому, обмежуючим фактором для вищевказаного відновлення об`єкту є проведення таких дій без зміни його геометричних розмірів, якою є саме суттєва зміна основних техніко-економічних показників об`єкту (його частини), який відновлюється та не може вважатись, зокрема, зміна    , .
Наведені висновки також узгоджуються з положеннями статті 319 ЦК України, за якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що виконаний повний демонтаж покрівлі над житловою будівлею та монолітний бетонний пояс над другим поверхом житлової будівлі, а також монтаж кроквяної системи є саме відновленням функціонування об`єкту позивача, який призначений для забезпечення його життєдіяльності, що виключає необхідність отримання, як документів, що дають право на виконання вказаних робіт, так і після закінчення таких робіт прийняття об`єкта в експлуатацію. При цьому, суд зазначає, що жодних доказів суттєвої зміни позивачем геометричних розмірів вищевказаного об`єкту справа не містить, а відповідачем не надано.
Наведені висновки також узгоджуються по суті з висновками, зробленими Верховним Судом у справі №1.380.2019.002180, адміністративне провадження № К/9901/19598/20, постанова від 09 листопада 2021 року.
Так, у вказаній справі суд зазначив «В обґрунтування позовних вимог ДАБІ України зазначила, що позаплановою перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 було виявлено, що вона здійснила будівництво господарської будівлі (влаштовано бетонний стрічковий фундамент, вимуровано стіни з блоків, влаштовано дах з дерев`яних конструкцій покритий шифером), без отримання проектної документації (будівельного паспорта) та права на виконання будівельних робіт (поданого повідомлення про початок виконання будівельних), чим порушено вимоги статті  27, пункту 1 частини першої статті 34 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності»  (далі - Закон № 3038-VI) та частини першої  статті 9 Закону України від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»  (далі - Закон № 687-XIV). За результатами перевірки було складено припис від 10.10.2018 №752/18 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який виконано не було. У зв`язку з відмовою відповідача добровільно усунути порушення містобудівного законодавства є підстави для зобов`язання відповідача знести самовільно збудовану господарську споруду у судовому порядку.»
«Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що на момент набуття відповідачкою права власності на об`єкт нерухомості спірний сарай площею 11,7 кв.м вже був збудований, а відповідачкою здійснювався капітальний ремонт вказаного сараю через його аварійний стан з частковою заміною стіни та дахового покриття. При цьому не було втручання в огороджувальні і несучі конструкції. Також суд апеляційної інстанції вказав на те, що позивач не навів жодних обґрунтувань, як вказаний об`єкт порушує права третіх осіб, а також чому неможливо усунути наявні порушення без застосування такого крайнього заходу як знесення.»
За результатом перегляду касаційний суд дійшов виновку, що «у справі, яка розглядається, відсутні докази здійснення відповідачем самочинного будівництва об`єкта - господарської будівлі (сараю), оскільки здійснювані позивачем роботи з капітального ремонту вказаної будівлі, без зміни геометричних розмірів не можуть бути кваліфіковані як створення нового об`єкта.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача знести самовільно збудований об`єкт (господарську будівлю) за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованою.».
Водночас, посилання позивача на ту обставину, що ним було здійснено відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій), колегія суддів не приймає до уваги з огляду на відсутність доказів надзвичайних ситуацій (аварій), наявність яких вплинула на стан спірного об`єкту.
Суд зазначає, що справа дійсно містить відеозаписи (флеш накопичувач), з яких окрім всієї процедури притягнення позивача до відповідальності та реакції посадових осіб відповідача на його (позивача) заперечення, вбачається також протікання перекриття (зйомка велась з середини приміщення), однак, з наданих позивачем доказів неможливо встановити в зв`зку з чим відбулось таке протікання (яке підпадає під визначення аварійної ситуації): внаслідок незадовільного стану покрівлі (станом до проведення ремонтних робіт) або в зв`язку з тією обставиною, що приписом №29 було зобов`язано позивача зупинити будівельні роботи, що хронологічно співпало з опадами (дощем) та зумовило намокання з подальшим протіканням перекриття, що могло завдати шкоди майну позивача та може бути предметом окремого судового розгляду, однак, не є предметом даної справи.
Посилання відповідача на заяву громадянки ОСОБА_2 з приводу того, що в несучій стіні, що прилегла до її будинку зроблено отвори та вмонтовано вікна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки підставою для прийняття спірної постанови відповідача було виключно те, що позивачем виконаний повний демонтаж покрівлі над житловою будівлею «А-2»; виконаний монолітний бетонний пояс над другим поверхом житлової будівлі «А-2» орієнтовними розмірами: довжина - 12 м., ширина - 9 м., висота - 0,35 м., товщина - 0,45 м.; виконується монтаж кроквяної системи.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до статтей 100 та 152 Житлового кодексу України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Колегія суддів зазначає, що в межах даного спору вказані норми не підлягають застосуванню, оскільки справа не містить, а сторонами не доведено проведення позивачем ні переобладнання, ні перепланування в результаті проведених робіт.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, а рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 листопада 2021 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради № 25 від 15.06.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на адміністративного стягнення у розмірі 10 200,00 грн..
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (Україна, 54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, ВУЛИЦЯ АДМІРАЛЬСЬКА , будинок 20, ЄДРПОУ 41256954) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят), 00 грн..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.