ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4370/22 Справа № 212/9249/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Бадалян Н.О.

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року, яке ухвалено  суддею  Ваврушак Н.М.  у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В :

У  жовтні 2021  року   адвокат Макаренко О.Ю, від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі – АТ КБ «ПриватБанк»), про захист прав споживачів, шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, 10 липня 2012 року року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н 21 серпня 2015 року з вказаної картки відбулося списання грошових коштів у сумі 4985,70 гривень невстановленою особою, за фактом чого 22 серпня 2015 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження за № 12015040710002253 за ч. 1 ст. 190 КК України СВ Металургійним ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 13564,29 гривень. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року задоволено частково та стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 10 липня 2012 року в розмірі 4453,54 гривень.
На виконання вимог Постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено суму заборгованості та постановою державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26 жовтня 2020 року було закінчено виконавче провадження № 57234866 з примусового виконання виконавчого листа виданого 23 травня 2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
При зверненні до АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 дізналася про наявність ще однієї укладеної угоди № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року, за якою сума заборгованості складає 697,00 гривень, при цьому вказану угоду вона не укладала, грошових коштів не отримувала та підстави виникнення заборгованості їй не відомі.
Посилаючись на викладене просив суд, визнати кредитний договір б/н від 10 липня 2012 року укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненим, узв`язку з повним виконанням зобов`язань.
Визнати угоду № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року сторонаи якої є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - нікчемною.
Зобов`язати АТ КБ «Приват Банк» видати ОСОБА_1 довідку про закриття банківських рахунків на ім`я ОСОБА_1 за угодами № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року та № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року та про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за вказаними угодами.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано правовідносини за договором без номеру від 10 липня 2012 року (угода № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року, картка «Універсальна»), укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - припиненими.
В іншій частині позову - відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 908,00 гривень.
В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Крикун П.А. посилаючись посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд, частково скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Доповнити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції наступним змістом «в частині визнання спірної угоди № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року (ВAD СARD) неукладеною».В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що угоду № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року (ВAD СARD) з відповідачем не укладала, жодних грошових коштів за даною угодою не отримувала. Про наявність даної угоди позивачу стало відомо тільки після отримання довідки від 21 травня 2021 року.Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту укладання угоди № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року (ВAD СARD).
Також скаржник зазначає, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем за угодою № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року є припиненими, угоду № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем у жодній можливій формі укладено не було, заборгованість, що відображена у довідці від 21 травня 2021 року позивачу нарахована протиправно. Відповідач, у відповідності до заяви Позивача, мав закрити всі банківський рахунки відкриті на підставі Угоди № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року та № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року, з видачею відповідних Довідок. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог про визнання правовідносини за договором без номеру від 10 липня 2012 року (угода № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року, картка «Універсальна»), укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненими, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.  
Судом встановлено, що   10 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , відповідно до підписаної нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку,  отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 30-31).
У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодилась з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердила, що ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 липня 2012 року у розмірі 13 564 грн. 29 коп., а також судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. (а.с. 77-78)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року скасовано та увхалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 липня 2012 року в розмірі 4 453 гривен 54 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту. (а.с. 79-82)
Відповідно до квитанцій № 0.0.1505508083.1 та № 0.0.1505509883.1 від 25 жовтня 2019 року, в рамках виконавчого провадження № 57234866, ОСОБА_1 була сплачена заборгованість в сумі 4453, 54 гривень та виконавчий збір в сумі 445,35 гривень. (а.с. 52)
26 жовтня 2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кіптик К.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57234866 відкритого на підставі виконавчого листа № 2/212/429/17 виданого 23.05.2017 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у розмірі 14942,29 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із повним виконанням, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 56)
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи правовідносини за договором без номеру від 10 липня 2012 року (угода № SAMDN50000065691129 від 10.07.2012 року), укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - припиненими, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_3 повністю виконано судове рішення, у зв`язку з чим зобов`язання припинилось на підставі ст.. 599 ЦК України. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання угоди № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року сторонаи якої є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - нікчемною, суд посилався на те, що позивач отримувала платіжну картку (персональний ідентифікаційний номер для авторизації), таким чином відсутні підстави вважати, що укладений кредитний договір між сторонами від 13 жовтня 2016 року не було укладено. Крім того, визнання договору нікчемним як спосіб захисту суперечить положенням ЦК України про недійсність договору.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 526 ЦК України  передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України).
 Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, будь яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, та ціну продукції визначені неналежним чином.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).   
26 жовтня 2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кіптик К.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57234866 відкритого на підставі виконавчого листа № 2/212/429/17 виданого 23.05.2017 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у розмірі 14942,29 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із повним виконанням, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 56)
Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України зазначається, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, повернуті банку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання вказаного договору припиненим у зв`язку з його належним виконанням.
Щодо позовних вимог про визнання угоди № SAMDN86000745404002 від 13 жовтня 2016 року, укладеної між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , нікчемною. Колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно із частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Тлумачення частини другої статті 215 ЦК України свідчить, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визнання договору нікчемним як спосіб захисту суперечить положенням ЦК України про недійсність договору, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 липня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: