ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року                                                        м. Дніпро         Справа №  904/4285/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.
при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.) від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21

за  позовом   ОСОБА_1 , м. Дніпро 
до  Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М", м. Дніпро
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м.  Дніпро 
про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації, -     

                                                     ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ "Зірка 51М", оформленого протоколом № 1 від 23.06.2018 та скасування державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М".
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21: 
-          закрито провадження у справі у частині позовних вимог про скасування державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М";
-          відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 51М; ідентифікаційний код: 42296049) про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ "Зірка 51М", оформленого протоколом № 1 від 23.06.2018.
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт узагальнено вказує наступне:
-          оскаржуване рішення ухвалене з неправильним встановленням фактів повідомлення позивача про скликання установчих зборів ОСББ "Зірка 51М", оформленого протоколом № 1 від 23.06.2018, а саме щодо дати та форми поштового відправлення цього повідомлення;
-          судом першої інстанції необґрунтовано відхилені посилання позивача на розбіжності у протоколі установчих зборів ОСББ "Зірка 51М" та первинних документах з голосування, а також на те, що деякі із співвласників багатоквартирного будинку, щодо яких у протоколі зазначена їх присутність, могли бути відсутні на установчих зборах;
-          судом першої інстанції неправильно застосовані норми права щодо прийняття установчими зборами рішення про обрання правління ОСББ "Зірка 51М", оскільки на думку апелянта таке рішення мають право приймати загальні, а не установчі збори співвласників багатоквартирного будинку;
-          оскаржуване рішення щодо закриття провадження в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М" суперечить Господарському процесуальному кодексу України;
-          судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи у судовому засіданні 07.09.2021р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 14.02.2022р.
Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради подані письмові пояснення по справі, у відповідності до яких третя особа зауважує, що порушень з боку останнього не було оскільки реєстраційна дія щодо реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" була проведена державним реєстратором Комунального підприємства "Будинок юстиції" Дніпропетровської обласної державної адміністрації Лукашовою І.С. Додатково, третя особа просить враховувати, що в програмному забезпеченні Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня технічна можливість внесення державним реєстратором судового рішення, яким визнано повністю або частково недійсними рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.
03.02.2022р. представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" подано відзив на апеляційну скаргу позивача, згідно з яким відповідач заперечує проти її задоволення.
В обґрунтування своїх заперечень на доводи апеляційної скарги представник відповідача узагальнено зазначає наступне:
-          позивач був повідомлений про проведення установчих зборів ОСББ "Зірка 51М" у відповідності до вимог чинного законодавства шляхом поштового відправлення 08.06.2018р. на адресу позивача рекомендованого листа;
-          членів та голову правління ОСББ "Зірка 51М" було обрано шляхом прийняття відповідного рішення установчими зборами, що відповідає вимогам чинного на час проведення цих зборів законодавства, оскільки реєстрація юридичної особи неможлива без обрання керівника цієї юридичної особи;
-          оскаржуване рішення щодо закриття провадження в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М" відповідає усталеній судовій практиці;
-          судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки позивачем до клопотання не додано належних доказів поважності причин відсутності свого представника у судовому засіданні 07.09.2021р.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Чередка А.Є. (доповідача) на лікарняному та неможливістю проведення судового засідання 14.02.2022р., розгляд апеляційної скарги у справі № 904/4285/21 не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 21.03.2022р.
Судове засідання, призначене на 21.03.2022р., не відбулося у зв`язку із затвердженням Верховною Радою Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
З метою забезпечення стабільного здійснення судочинства в умовах воєнного стану, враховуючи положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану", ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.05.2022р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2022р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 30.05.2022р.
30.05.2022р. апелянт в судове засідання не з`явився та не забезпечив явку повноважного представника, але звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи через відсутність його у місті у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та участь представника в бойових діях.
Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Матеріалами справи підтверджується, що про день та час судового засідання апелянт був повідомлений належним чином.
До того-ж, діяльність судів України в період воєнного стану регламентується зокрема Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.
Враховуючи, що згідно з Законом України "Про правовий режим воєнного стану" суд не припиняє здійснення правосуддя, а апелянтом не надано доказів наявності поважних причин нез`явлення в судове засідання, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення відповідного клопотання ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скарги по суті у відсутності представників позивача та третьої особи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21 в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2 , виданим 23.12.2013, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАР №  203879 (індексний номер витягу №  15217673) від 23 грудня 2013 року.
З метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , 23 червня 2018 року було проведено установчі збори співвласників багатоквартирного будинку (далі - установчі збори). Рішення, прийняті за результатами установчих зборів були оформлені протоколом №  1 від 23.06.2018.
Згідно із цим протоколом:
-          загальна чисельність співвласників будинку (загальна кількість власників квартир та нежитлових приміщень) становить 116 співвласників;
-          загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, на яку мають право співвласники будинку, складає 8  365,7 м2;
-          в установчих зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 30 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 1  983,6 м2; 
-          у письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 43 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 2  893,2 м2;
-          загальна кількість співвласників, які взяли участь у голосуванні 73 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 4  876,8 м2.
При цьому, згідно з відомістю поіменного голосування співвласників, що присутні на установчих зборах від 23.06.2018, фактично в установчих зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 31 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 2  025,7 м2.
Отже, загальна кількість співвласників, які взяли участь у голосуванні 74 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 4  918,9 м2.
За результатами проведення установчих зборів були прийняті такі рішення:
-          обрання голови установчих зборів для ведення зборів - власника квартири НОМЕР_3 ОСОБА_2 ;
-          створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М", затвердження його назви  "Зірка 51М" та затвердження Статуту ОСББ "Зірка 51М";
-          обрання членів правління ОСББ "Зірка 51М" - власників квартир з числа співвласників будинку в такому персональному складі: ОСОБА_3 (квартира НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (квартира НОМЕР_7 ), ОСОБА_5 (квартира НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (квартира № НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 (квартира НОМЕР_3 ); обрання головою правління ОСББ "Зірка 51М" ОСОБА_2 ;
-          уповноваження голови установчих зборів ОСОБА_2 на підписання протоколу установчих зборів, Статуту ОСББ "Зірка 51М" та інших документів, а також проведення всіх необхідних дій для державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М".
Позивач, посилаючись на не повідомлення його про проведення установчих зборів ОСББ "Зірка 51М", та порушенням прийнятими на цих зборах рішеннями його прав на управління будинком, звернувся до господарського суду з даним позовом та просив суд визнати недійсними рішення установчих зборів щодо створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М", які оформлені протоколом №  1 від 23.06.2018 та скасувати державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М".
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсними рішень установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" місцевий господарський суд виходив з недоведенності позивачем порушення встановленого чинним законодавством порядку скликання та проведення цих зборів, а також порушення прав позивача, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (у редакції чинній на час проведення установчих зборів), цей Закон регулює: порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об`єднань, асоціацій; відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні; відносини між об`єднаннями та асоціаціями; відносини між об`єднаннями, асоціаціями і органами державної влади та органами місцевого самоврядування; відносини між об`єднаннями і господарюючими суб`єктами.
Згідно зі ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-ІІІ, об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.
Об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.
Для створення об`єднання скликаються установчі збори.
Скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень.
Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.
Установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників. 
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник на установчих зборах має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. 
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників. 
Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважається неприйнятим.
Письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". 
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення установчих зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").
Установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут.
Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.
Згідно з ч. 8 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 05 2015 № 417-VIII, якщо під час проведення зборів співвласників для прийняття рішення не набрано встановленої частиною шостою цієї статті кількості голосів "за" або "проти", проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.
Письмове опитування співвласників проводиться ініціативною групою та іншими співвласниками за бажанням.
Письмове опитування може проводитися щодо одного або декількох питань одночасно. Питання - це текст, у якому викладається пропозиція у вигляді резолюції, щодо якої учаснику опитування пропонується відповісти "за", "проти" або "утримався". Питання повинно мати чітке і зрозуміле формулювання, що не допускає різних тлумачень.
Письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання "так", "ні" або "утримався", особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування.
Голосування від імені співвласника представником здійснюється в порядку представництва згідно з вимогами цивільного законодавства. Кожен співвласник, який має право голосу, може реалізувати це право під час проведення такого опитування лише один раз з одного питання.
Забороняється в процесі проведення письмового опитування співвласників примушувати їх до голосування за або проти прийняття відповідного рішення чи винагороджувати їх за це в будь-якій формі.
За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування, вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо всіх питань. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані на зборах співвласників, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування.
Листки письмового опитування співвласників пронумеровуються, прошнуровуються та додаються до відповідного протоколу зборів.
Матеріалами справи підтверджується та судом першої інстанції вірно встановлено, що ініціативною групою 08.06.2018 (тобто за 15 днів до проведення установчих зборів) було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про проведення 23.06.2018 установчих зборів, що підтверджується списком згрупованих відправлень № 1 від 08.06.2018, списком згрупованих відправлень № 2088 від 08.06.2018, та описом вкладення до цінного листа від 08.06.2018 (відправлення № 4900063235747).
Судова колегія констатує, що всупереч твердженням апелянта, документи надані відповідачем на підтвердження виконання ініціативною групою повідомлення позивача про проведення установчих зборів, а саме: списки згрупованих відправлень, фіскальний чек, опис владення у цінний лист, датовані саме 08.06.2018.
У повідомленні про проведення установчих зборів зазначено усі відомості, передбачені частиною четвертою статті 6 Закону.
Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що ініціативною групою було порушено порядок повідомлення співвласників про проведення установчих зборів оскільки таке повідомлення було направлено позивачеві поштовим відправленням з оголошеною цінністю, а не рекомендованим поштовим відправленням, з огляду на наступне.
Так, статтею 6 Закону передбачено, що повідомлення про проведення установчих зборів направляється в письмовій формі і вручається кожному  співвласнику  під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом).
Отже, зазначена норма Закону передбачає необхідність здійснення такого способу повідомлення співвласників про проведення установчих зборів, який забезпечить підтвердження направлення такого повідомлення, в тому числі при судовому розгляді.
У відповідності до п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.
Згідно з п. 2 Правил:
-          просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки;
-          рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення;
-          поштове відправлення з оголошеною цінністю - реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.
Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Відповідно до п. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.
З аналізу зазначених норм Правил можливо зробити висновок, що для виконання вимог ст. 6 Закону можливе відправлення рекомендованим листом та листом з оголошеною цінністю, оскільки, на відміну від простого поштового відправлення, здійснення цих відправлень можливо підтвердити відповідними розрахунковими документами. При цьому, розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням на підтвердження рекомендованого поштового відправлення, є лише доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення, в той час, як поштове відправлення з оголошеною цінністю додатково надає можливість підтвердити вміст поштового відправлення. 
Отже, на думку колегії суддів, здійснивши повідомлення про проведення установчих зборів шляхом направлення відповідного листа поштовим відправленням з оголошеною цінністю ініціативна група не тільки виконала відповідні вимоги ст. 6 Закону, а й додатково забезпечила можливість підтвердження вмісту цих поштових відправлень.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що ініціативною групою було повідомлено позивача про проведення 23.06.2018 установчих зборів у встановленому законом порядку.
Щодо тверджень апелянта про невідповідність загальної кількості учасників установчих зборів, зазначеної в протоколі, фактичним обставинам, судова колегія зазначає наступне.
Як зазначено вище, у протоколі № 1 від 23.06.2018 та відомості поіменного голосування співвласників, що присутні на установчих зборах від 23.06.2018 вказано, що в установчих зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 30 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 1  983,6 м2.
Разом з цим, згідно з відомістю поіменного голосування співвласників, що присутні на установчих зборах від 23.06.2018, фактично в установчих зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 31 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 2  025,7 м2.
Отже, загальна кількість співвласників, які взяли участь у голосуванні 74 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 4  918,9 м2.
За приписами ст. 6 Закону, кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників.
Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважається неприйнятим.
Письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". 
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення установчих зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").
З урахуванням площі всіх квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, на яку мають право співвласники будинку, - 8  365,7 м2, "За" прийняття рішення про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" проголосувало 58,8% співвласників. Навіть, якщо брати до уваги тільки голоси, що зазначені у протоколі, тобто менший показник кворуму прийняття рішень, ніж зазначений у відомості поіменного голосування, то буде 58,3% голосів співвласників. 
Отже, в будь-якому випадку, рішення про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" прийнято за наявності кворуму, передбаченого вимогами ст. 6 Закону.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що помилка у протоколі та відомості щодо загальної кількості співвласників, які взяли участь в установчих зборах, та площі квартир та/або нежитлових приміщень, якими останні володіють, жодним чином не має наслідком визнання недійсними рішень установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" від 23.06.2018.
Щодо твердження апелянта про прийняття установчими зборами рішень з питань поза межами їх компетенції, а саме: обрання членів правління, судова колегія зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників (ч. 3 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (ч. 5 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Згідно із ч. 9 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку") до виключної компетенції загальних зборів співвласників серед іншого відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього та обрання членів правління об`єднання.
Враховуючи те, що загальні збори скликаються та проводяться в тому ж порядку, як і установчі збори, а також те, що Законом не передбачений виключний перелік питань, які можуть вирішуватися на установчих зборах, можливо зробити висновок, що установчі збори - це окремий вид загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, на яких крім іншого вирішується питання про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. 
За таких обставин судова колегія вважає, що судом першої інстанції здійснений правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ "Зірка 51М", оформленого протоколом № 1 від 23.06.2018.
Також, судова колегія відхиляє твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення щодо закриття провадження в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації ОСББ "Зірка 51М" суперечить Господарському процесуальному кодексу України, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Згідно зі статтею 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено спеціальною нормою - Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". 
За змістом статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Отже, Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
Загальний порядок створення юридичної особи унормовано статтею 87 ЦК України, яка передбачає, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом. Засновники (учасники) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, можуть у встановленому законом порядку затвердити статут, який є установчим документом, та провадити діяльність на його підставі.
Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Установа створюється на підставі індивідуального або спільного установчого акта, складеного засновником (засновниками). Установчий акт може міститися також і в заповіті. До створення установи установчий акт, складений однією або кількома особами, може бути скасований засновником (засновниками).
Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.
Відповідно до статті 57 Господарського кодексу України рішення про утворення суб`єкта господарювання є установчим документом суб`єкта господарювання.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).
Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачає, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (державна реєстрація) - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи (пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 755-IV).
За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів. В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; організаційно-правова форма (частина друга статті 9 вказаного Закону).
Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється лише шляхом реорганізації або ліквідації. Згідно із частиною другою вказаної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Статтею 110 ЦК України встановлено, що юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.
Відповідно до приписів ЦК України статтею 28 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання вважається припиненим з дня внесення про це відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Об`єднання ліквідується у разі: придбання однією особою всіх приміщень у багатоквартирному будинку; прийняття співвласниками рішення про ліквідацію об`єднання; ухвалення судом рішення про ліквідацію об`єднання.
Порядок ліквідації об`єднання передбачає, що у разі ліквідації об`єднання кошти, що залишилися після задоволення вимог кредиторів, розподіляються між усіма співвласниками пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, що перебувають у їхній власності. При цьому здійснюється залік заборгованості кожного співвласника перед об`єднанням відповідно до статуту цього об`єднання. Якщо співвласник має борг перед цим об`єднанням, сума якого перевищує суму його частки в майні, і відмовляється сплатити цей борг, спір вирішується у судовому порядку.
Загальний порядок ліквідації юридичної особи визначений у  статті 111 ЦК України. Загальна процедура ліквідації юридичної особи також передбачає низку обов`язкових дій - погашення існуючої кредиторської заборгованості, відчуження активів, звільнення працівників, передання документів до архіву тощо. Лише після вчинення цих дій і подання державному реєстратору відповідних документів в реєстр вноситься запис про припинення юридичної особи, а не запис про скасування її державної реєстрації.
Статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено спростовну презумпцію відомостей, внесених до ЄДР, з огляду на що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. Водночас, якщо процедуру ліквідації не було здійснено належним чином, то внесення до реєстру запису про припинення цієї юридичної особи не тягне її припинення.
Отже, ліквідація юридичної особи - це встановлена законом процедура, результатом якої є припинення діяльності юридичної особи, і першочерговою умовою ліквідації законодавство визначило саме рішення її учасників про ліквідацію. Як юридична особа ОСББ може припинити діяльність у порядку, передбаченому  законом, зокрема шляхом ліквідації.
Скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) за рішенням суду не є тотожною самій ліквідації юридичної особи, яка відбувається в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої  статті 110 ЦК України, і не призводить до припинення ОСББ з огляду на вимоги  статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якою визначається порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. 
Відтак, позовна вимога щодо скасування державної реєстрації створеної юридичної особи (ОСББ), яка створена у відповідному порядку на захист інтересів співвласників будинку, існує та здійснює свою діяльність тривалий час, за період свого існування набувши відповідних прав і обов`язків, не призведе до поновлення прав і законних інтересів співвласника ОСББ, який звертається з таким позовом. Швидше за все такий позов буде свідчити про втручання суду в діяльність ОСББ та порушення інтересів інших його співвласників, що є недопустимим.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду із цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, пункт 230).
Частиною третьою  статті 124 Конституції України  передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених  законом  випадках суди розглядають також інші справи.
Наявність юридичного спору означає, що сторони цього спору перебувають у правовідносинах, пов`язаних з реалізацією ними своїх прав, які мають суперечливий, протилежний характер, та прагнуть вирішити наявний між ними    конфлікт із застосуванням відповідних правових механізмів.
За змістом позовних вимог,  між позивачем та іншими співвласниками, які прийняли рішення створити юридичну особу - відповідача, виник правовий конфлікт щодо реалізації позивачем права на управління спільним майном співвласників, який позивач прагне розв`язати всупереч законодавчо встановленій процедурі.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звернення особи з позовною вимогою про скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) є підставою для закриття провадження у справі за такими вимогами за відсутності юридичного спору.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2021р. у справі № 916/964/19.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі.
Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом не було задоволено клопотання представника позивача про відкладення судового засідання, судова колегія зазначає наступне.
В обґрунтування необхідності відкладення розгляду справи представник відповідача посилався на те, що в день слухання справи - 07.09.2021р., вона перебуватиме у робочій поїздці поза межами м. Дніпро, на підтвердження чого до суду першої інстанції було надано копію посадочного документу.
Судом першої інстанції не визнано поважною наведену представником позивача причину неявки у судове засідання та ухвалено оскаржуване рішення за його відсутності.
Судова колегія не вбачає порушень процесуального законодавства в таких діях суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до приписів ст. 202 ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
За змістом рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України" суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. 
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. 
Причиною неявки до суду представником позивача вказана відсутність в день судового засідання у м. Дніпро, при цьому взагалі не зазначено підстав такої відсутності та пріоритетності такої поїздки перед роглядом судової справи.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що виходячи з викладених представником позивача обставин неможливості явки в судове засідання, поважність причин неявки судовою колегією не встановлена.
До того ж, судова колегія має зазначити, що у відповідності до другого абзацу ч. 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Отже, судова колегія констатує, що в зазначених вище діях суду першої інстанції не виявлено порушення норм процесуального законодавства, а відсутність представника позивача у судовому засіданні в суді першої інстанції, що відбулось 07.09.2021р., не призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21 відсутні. 
14.02.2022р. до Центрального апеляційного господарського суду представником відповідача подане клопотання про стягнення судових витрат, у відповідності до якого просить покласти на позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, у розмірі 5  000,00 грн. станом на день подання цього клопотання. 
У якості доказів надання адвокатом Носовою Вікторією Іванівною Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" юридичних послуг під час розгляду справи №  904/4285/21 представником відповідача додано до клопотання: ордер на надання правничої допомоги, акт № 7/01-21 від 14.02.2022р. про надання правової допомоги. Також, матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги від 30.04.2021, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (клієнт) та Носовою Вікторією Іванівною (адвокат), та додаткову угоду № 1 від 02.05.2021 до цього договору, подані представником відповідача до суду першої інстанції.
30.05.2022р. до Центрального апеляційного господарського суду представником відповідача подане клопотання про стягнення судових витрат, у відповідності до якого просить покласти на позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, у розмірі 9  000,00 грн. станом на день подання цього клопотання.
До клопотання представника відповідача від 30.05.2022р. у якості доказів надання адвокатом послуг додано: платіжне доручення № 106 від 13.05.2022р. на суму 5  000,00 грн. та акт № 8/01-21 від 30.05.2022р. про надання правової допомоги
Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів апеляційного суду враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, де зазначено про наступне.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу,  акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг,  розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу відповідачем подано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.04.2021р., додаткову угоду № 1 від 02.05.2021 до цього договору, акт № 7/01-21 від 14.02.2022р. про надання правової допомоги.
Предметом договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.04.2021р., укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (клієнт) та Носовою Вікторією Іванівною (адвокат) є надання адвокатом правової (правничої) допомоги (здійснення захисту, представництва або надання інших видів правової допомоги в інтересах клієнта), на умовах, передбачених цим договором.
У відповідності до п. 4.1. договору розмір та порядок оплати гонорару за надання правової допомоги адвоката клієнту встановлюється у додаткових угодах до договору.
Згідно з п. 1. додаткової угоди № 1 від 02.05.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.04.2021р. адвокат здійснює представництво клієнта у господарській справі №  904/4285/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Зірка 51М" про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації.
Пунктом 2. зазначеної додаткової угоди передбачено, що адвокату виплачується гонорар, який складається з частин зокрема у наступному розмірі:
-          за послуги ведення справи у апеляційному господарському суді (участь у судових засіданнях) в інтересах клієнта, у разі необхідності підготовки та подання апеляційних скарг (на ухвали чи рішення) - 4  000, 00 грн., підготовки відповіді на відзив, заперечень, пояснень - 2  500,00 грн. за кожний процесуальний документ; підготовки відзиву на апеляційну скаргу - 3  000,00 грн., клопотання, заяви - 800,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи - 900,00 грн. (пп. 2.2.);
-          гонорар за участь у судових засіданнях по вказаній справі у апеляційній інстанції - 2  000,00 грн. за участь у одному судовому засіданні (пп. 2.2.1).
У відповідності до змісту п. 5. зазначеної додаткової угоди оплата гонорару за п. 2.2. здійснюється клієнтом адвокату протягом 30 календарних днів з дати подання адвокатом апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, але не пізніше 10 календарних днів з дати ухвалення рішення (постанови) по справі. За п. 2.2.1. протягом 10 днів до дати призначеного судового засідання, але будь у якому разі, не пізніше ніж протягом двох днів після дати такого засідання.
14.02.2021р. між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (клієнт) та Носовою Вікторією Іванівною (адвокат) підписано акт № 7/01-21 про надання правової допомоги, згідно з яким:
-          відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 02.05.2021р. до договору про надання правової допомоги від 30.04.2021 року адвокат надав, а клієнт прийняв надану правову допомогу (справа №  904/4285/21);
-          гонорар за правову допомогу, надану відповідно до пп. 2.2. п. 2 угоди складає: підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 3  000,00 грн., участь у судовому засіданні 14.02.2022 року - 2  000,00 грн. Разом гонорар у розмірі 5  000,00 грн.
Згідно з платіжним дорученням № 106 від 13.05.2022р. вказані послуги за актом №7/01-21 від 14.02.2022р. про надання правової допомоги сплачені Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" у повному обсязі.
30.05.2021р. між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (клієнт) та Носовою Вікторією Іванівною (адвокат) підписано акт № 8/01-21 про надання правової допомоги, згідно з яким:
-          відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 02.05.2021р. до договору про надання правової допомоги від 30.04.2021 року адвокат надав, а клієнт прийняв надану правову допомогу (справа №  904/4285/21);
-          гонорар за правову допомогу, надану відповідно до пп. 2.2. п. 2 угоди складає: участь у судовому засіданні 11.05.2022 року - 2  000,00 грн., у судовому засіданні 30.05.2022 року - 2  000,00 грн. Разом гонорар у розмірі 4  000,00 грн.
Тобто, на момент подання клопотання від 30.05.2022р. про стягнення судових витрат, згідно з яким заявлена до стягнення сума витрат збільшена представником відповідача до 9  000,00 грн, вартість наданих послуг у розмірі 4  000,00 грн. ще не сплачена, однак в пункті 5 додаткової угоди сторони погодили обов`язок оплати цієї суми в майбутньому.
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в абз. 3 п. 6.5. постанови від 03.10.2019 по справі №  922/445/19 зробила висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Таким чином, виходячи з вищенаведених приписів законодавства, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, які підтверджують такі витрати.
Як вбачається з актів про надання правової допомоги, наданих представником відповідача в якості доказів надання правової допомоги відповідачу при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції, адвокатом Носовою В.І. заявлені до стягнення з позивача наступні послуги: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, а також присутність у судових засіданнях 14.02.2022, 11.05.2022 та 30.05.2022.
Проте, судова колегія звертає увагу, що судове засідання, призначене на 14.02.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Чередка А.Є. (доповідача) на лікарняному, а судове засідання 11.05.2022 тривало 10 хвилин та розгляд справи було відкладено на 30.05.2022 у зв`язку з нез`явленням апелянта. Отже, повною мірою розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувся лише в судовому засіданні 30.05.2022р.
Виходячи з вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу Україниу, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04, п. 269).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
(Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи вищевикладене, складність і строк розгляду справи, виконані адвокатом Носовою В.І. роботи під час апеляційного перегляду справи, принципи співрозмірності та розумності судових витрат, колегія суддів апеляційного суду вважає, що розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі в суді апеляційної інстанції є сума 5  000,00 грн., яка і підлягає стягненню з позивача.
Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 6  800,00 грн. слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021р. у справі №  904/4285/21 - залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 51М" (місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 51М; ідентифікаційний код: 42296049) судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5  000,00 грн. 
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 6  800,00 грн., покласти на ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.  

Повна постанова складена та підписана 07.06.2022 року.

Головуючий суддя                                                                                            А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                                         Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                                    В.Ф. Мороз