КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
справа №759/7363/21                                                   Головуючий у 1 інстанції: Сенько М.Ф.
провадження №22-ц/824/3178/2022                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
                                                                        
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
12 травня 2022 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Білонога Олександра Олеговича - представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АВІАТОР-17» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АВІАТОР-17» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
   в с т а н о в и в :
 
У квітні 2021 року позивач ОСББ «АВІАТОР-17» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником майна ОСББ «АВІАТОР-17», проте не виконує обов`язки з утримання майна, що визначені законом, установчими документами та рішеннями об`єднання.
Тому просив стягнути з нього заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, внесків у ремонтний і резервний фонди, та заборгованості за спожиті комунальні послуги за період від 01.12.2019 року до 01.03.2021 року, з урахуванням інфляційного нарахування та трьох процентів річних у розмірі 29 501 грн. 07 коп.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь ОСББ«АВІАТОР-17» 8 627 грн 70 коп. на погашення заборгованості за внесками на утримання будинку, прибудинкової території та до ремонтного і резервного фондів, що облікована станом на лютий 2021 року, з урахуванням трьох процентів річних та інфляційної складової, 1927 грн 27 коп. судових витрат, а всього - стягнуто10 554 грн 97 коп.
В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Білонога О.О. - представника ОСББ «АВІАТОР-17» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного  рішення  не належно  дослідив матеріали  судової справи, а саме: копії  договорів  на  колективне  споживання  комунальних  послуг,  які  були  підписані між  позивачем  і  постачальниками  комунальних  послуг),  внаслідок  чого  неправильно встановив  фактичні  обставини  даного  спору,  що  у  сукупності  з  неправильним застосуванням норм матеріального права  (не правильним тлумаченням ряду положень Закону  України  «Про  житлово-комунальні  послуги»  від  09.11.2017  року №2189-УПІ, Житлового  кодексу Української PCP, Цивільного  кодексу України) частково призвело до неправильного вирішення спору по суті.
Крім  того,  вважає, що суд  першої  інстанції  грубо  порушив  норми  процесуального  права,  а саме:  порушив  базовий  принцип  цивільного  судочинства  України  -   змагальності сторін,  оскільки  позбавив  позивача  можливості  у  наданні  додаткових  доказів  на підтвердження  наявності  вказаних  у  позові  обставин  (щодо  права  вимоги  до відповідача за спожиті ним комунальні послуги) та, за відсутності будь-яких письмових доказів  зі  сторони  відповідачів  (зокрема,  контррозрахунку  заборгованості), неправомірно  відмовив  у  задоволенні  позовних  вимог,  порушивши  норми Цивільного процесуального кодексу України, які встановлюють порядок доказування.
Звертає  увагу,  що  суд  першої  інстанції,  під  час  вирішення  спору  по  суті, неналежним чином дослідив  нижченаведені важливі фактичні  обставини даної судової справи,  не  надав  позивачу  час  для  надання  додаткових  доказів  і  обґрунтувань,  не здійснив  витребування  доказів  з  власної  ініціативи  (хоча  у  суду  є  такі  повноваження згідно  ст. 84  ЦПК України),  не  витребував  у  позивача  необхідні  докази,  що  є  безумовним порушенням норм процесуального права.
Апелянт зазначає, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»  визнало той факт, що за спірний період  нараховувало  позивачу  кошти  за  спожиту  багатоквартирним  (житловим) будинком АДРЕСА_1 ,  теплову  енергію  за невірними  показниками  загально-будинкового  лічильника,  що  і  стало  підставою  для донарахування коштів позивачу з його боку у березні 2021 року.
Вказує, що до  компетенції позивача не входить встановлення та застосування тарифу на теплову енергію, яку він сам  же  і  споживає,  закуповуючи  її  у  КП  «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», посилання представника відповідача на те, що позивач у своїх розрахунках із споживачами  комунальних  послуг  (централізоване  опалення),  в  тому  числі  і  з відповідачем, використовував не вірний тариф є помилковими і не заслуговують уваги.
Крім того, рахунок на сплату за водовідведення встановлюється в залежності від спожитого відповідачем холодного і гарячого водопостачання (сумується і множиться на тариф). Таким  чином,  посилання  представника  відповідача  на  те,  що  позивач  у  своїх розрахунках  із  споживачами  комунальних  послуг  (гаряче  водопостачання, централізоване  водопостачання  і  водовідведення),  в  тому  числі  і  з  відповідачем, використовував не вірний тариф є помилковими і не відповідає дійсності.
Суд  першої  інстанції  зовсім  не  звернув  уваги  на  те,  що  позивач  не  може встановлювати  тариф  на  гаряче  водопостачання,  централізоване  водопостачання  і водовідведення,  не  може  самостійно  виробляти  зазначені  комунальні  послуги,  а  лише зобов`язаний  виконувати  свої  обов`язки  перед  КП  «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» ,  визначені  Договором  №142009740000100  від  23.11.2018  року,  та  Приватним акціонерним  товариством  «Акціонерна  компанія»  «КИЇВВОДОКАНАЛ»,  визначені  Договором  №20049/4-08  від  11.12.2018  року,  укладеного  та  щомісяця оплачувати  рахунки,  виставлені  постачальниками  комунальних  послуг  за  спожите  усім будинком  гаряче  водопостачання,  централізоване  водопостачання  і  водовідведення  (за тарифами, встановленим Розпорядженням КМДА та постановою НКРЕКП).
Абсолютно  помилковим  є  висновок  суду  першої  інстанції про  те, що позивач в розрахунках з відповідачем мав би використовувати тарифи, встановлені у  договорах  на  колективне  споживання  комунальних  послуг  (оскільки  вказані договори не тільки не містять договірної ціни, але й така ціна не є сталою, а динамічно змінюється щомісяця).
Суд  першої  інстанції  помилково  не  застосував  норми матеріального  права  і  не  зміг  встановити,  що  у  відповідача,  на  рівні  з  іншими співвласниками  був  і  є  обов`язок  перед  позивачем,  як  колективним  споживачем комунальних  послуг,  щодо  сплати  коштів  за  спожиті  ним  комунальні  послуги (опалення,  гаряче  водопостачання,  водопостачання  і  водовідведення)  за  цінами  і тарифами,  які  виставляються  позивачу  постачальниками  комунальних  послуг,  а відповідачем  такий  обов`язок  не  виконаний,  внаслідок  чого  у  нього  і  утворилася заборгованість.
Звертає увагу, що  під час  звернення до  суду  позивач надав усі належні та допустимі  докази,  які  вважав  за  необхідні  для  доказування  права  вимоги  щодо відповідача, а відповідач зі  свого  боку не надав  суду ні письмового контррозрахунку, ні  будь-яких  доказів  щодо  відсутності  у  нього  невиконаного  зобов`язання  перед позивачем.
Вважає,  що  якщо  суд  першої  інстанції  вбачав  недостатність  поданих  зі сторони  позивача  доказів,  він  мав  би  витребувати  їх  з  власної  ініціативи,  чи зобов`язати  позивача  надати  такі  докази  чи  надати  час  для  добровільної  подачі додаткових доказів позивачем, проте,  судом першої інстанції не  було вчинено жодної з вказаних  дій,  а  просто  вибрано  найкоротший  і  найлегший  шлях  для  відмови  у задоволені позову в частині спожитих і не оплачених відповідачем комунальних послуг.
Позивач  же зі  свого  боку  не  ухилявся  від  надання  додаткових  письмових доказів  і  готовий  був  надати  усі  докази,  які  додатково  необхідні  для  підтвердження права вимоги щодо відповідача. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 просив залишити судове рішення в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.
Вказує, що укладення колективного договору №1420097 від 29.08.2018 року без надання підтвердження, а саме: рішення співвласників на обрання колективної моделі договору є протизаконним, відповідно й мета представників позивача отримувати грошові кошти згідно саме цього колективного договору теж є протизаконною.
Зауважує, що ОСОБА_1 не має жодного відношення до вказаного колективного договору, а тому не можуть без додаткових документів вважатись обґрунтованими позовні вимоги представника позивача.
Зазначає, що представником позивача надані нічим не обґрунтовані розрахунки та власні міркування з цього приводу.
Також зазначає, що у позовній заяві позивачем надано детальний розрахунок сум заборгованості за спожиту холодну та гарячу воду, а в апеляційній скарзі зазначено, що вказаний розрахунок було здійснено на підставі показників індивідуального лічильника, що надавались відповідачем.
Проте, вказане твердження є безпідставним, оскільки представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме ці показники були передані відповідачем.
Тому, з моменту подання позовної заяви, у судовому засіданні, або в суді апеляційної інстанції представником позивача не надано жодного документа, який в межах позовних вимог прямо вказує на обов`язок відповідача сплачувати відповідну суму комунальних платежів та дозволяє встановлювати цю суму в якості боргових зобов`язань з подальшим стягненням цієї суми.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав проводити нарахування за тарифами, визначеними в договорах про надання послуг, що укладені ОСББ «АВІАТОР-17» з надавачами послуг. Розрахунок заборгованості не містить даних про обсяги спожитих відповідачем комунальних послуг в облікований період, а тому суд позбавлений можливості самостійно розрахувати заборгованість, відповідно до належних тарифів. До того ж, відповідач вказує, що і раніше він оплачував комунальні послуги за завищеними тарифами, а відповідно має право на перерахунок наданих послуг.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 28.10.2004 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), є власником квартири АДРЕСА_2 .
З огляду на Статут, затверджений загальними зборами співвласників будинку будинку АДРЕСА_1 , ОСББ «АВІАТОР-17» створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» шляхом реорганізації ЖБК «Авіатор-17» і є його правонаступником та об`єднує власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , об`єднання створене для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Співвласник, згідно з п.1 розділу V Статуту, разом з іншим, зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач станом на 01.03.2021 року заборгував об`єднанню 24 895 грн 93 коп. за внесками та платежами, в тому числі: за внесками на утримання будинку і прибудинкової території - 5 747 грн 14 коп.; центральне опалення - 8 564грн 39 коп.; гаряче водопостачання - 6 677 грн 17 коп.; холодне водопостачання і водовідведення - 2937,43 грн.; за внесками в ремонтний і резервний фонди -  969 грн 80 коп. Крім того, на борг нараховано інфляційну складову в сумі 4 234 грн 32 коп. та три проценти річних в сумі 370 грн 83 коп.
Розмір внесків визначено рішеннями загальних зборів ОСББ «АВІАТОР-17» і надання комунальних послуг здійснюється на підставі договорів, що укладені ОСББ «АВІАТОР-17» з КП «КИЇВТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та з ПрАТ «АК» КИЇВВОДОКАНАЛ».
Рішення загальних зборів ОСББ «АВІАТОР-17» про встановлення розміру внесків співвласників є чинними, а тому судом вірно відхилено доводи відповідача про незаконність цих внесків.
Встановлено, що відповідачем не заперечується той факт, що він в період від лютого 2020 року до березня 2021 року не здійснював оплату за внесками та оплату за спожиті комунальні послуги, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку в тому, що права позивача є порушеними та підлягали захисту.
Так, вимоги позову визначені вірно і правильно засновані на приписах ст.ст.319, 526, 625 ЦК України, ст.ст.67, 151 ЖК України, ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст.20-22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та на інших підзаконних актах.
Разом з тим, суд вірно зазначив, що не підлягали до задоволення вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги, оскількипозивач при нарахуванні відповідачу оплати за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання застосовував тарифи, що затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 22.12.2018 року №2340, а за послуги холодного водопостачання та водовідведення - тарифи, встановлені постановою НКРЕКП від 26.11.2015 року за №2868.
Проте, наведені нормативні акти визначають тарифи для виконавців послуг, в той час як ОСББ не належить до таких осіб. На неправомірність застосування позивачем тарифів вказано в листі Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 28.02.2020 року №050/21-1489. ПрАТ «АК» КИЇВВОДОКАНАЛ» листом від 24.022020 року №2039/8/8/02-20 також повідомила про розміри тарифів, які застосовуються при нарахуванні ОСББ «АВІАТОР-17» оплати за надані послуги, що є меншими ніж ті, за якими ОСББ «АВІАТОР-17» нараховує плату безпосередньо споживачам.
В даному випадку позивач мав проводити нарахування за тарифами, визначеними в договорах про надання послуг, що укладені ОСББ «АВІАТОР-17» з надавачами послуг.
Розрахунок заборгованості не містить даних про обсяги спожитих відповідачем комунальних послуг в облікований період, а тому суд був позбавлений можливості самостійно розрахувати заборгованість відповідно до належних тарифів.
До того ж, відповідач вказує, що і раніше він оплачував комунальні послуги за завищеними тарифами, а відповідно має право на перерахунок наданих послуг.
На підставі вищенаведеного суд вірно вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за внесками до об`єднання на утримання будинку і прибудинкової території в сумі 5 747 грн 14 коп. та за внесками в ремонтний і резервний фонди в сумі 969 грн 80 коп., а також інфляційні збитки та три проценти річних, що нараховані на цей борг в сумі 1 911грн 76 коп., а всього стягнути - 8 627 грн. 70 коп. В задоволенні решти вимог позову судом вірно відмовлено за їх необґрунтованістю.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Білонога Олександра Олеговича - представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АВІАТОР-17» залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набираєзаконноїсили з дня їїприйняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:  

Судді: