П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

                19 квітня 2022 року                                                                                                        місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 757/24992/21-ц
Номер провадження 22-ц/824/5210/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
 
розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2021 року ОСОБА_3 в інтересах  ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 185 962 грн. 11 коп., 3 % річних та інфляційне збільшення боргу у розмірі 9 247 грн. 65 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500 грн., що разом становить 197 709 грн. 76 коп., та моральну шкоду у сумі 20 000 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат. 
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 січня 2021 року по вулиці Льва Толстого у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Рено, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить останньому на праві власності, та екскаватором-навантажувачем марки «БОБКАТ», під керуванням ОСОБА_2 , який належить на праві власності АТ «Українська залізниця».
 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (справа № 760/1537/21) ОСОБА_2 визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.
 
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , який перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», застрахована не була.
 
Згідно Звіту №55/91.01.21 від 18 січня 2021 року, за проведення якого позивачем сплачено кошти у сумі 2 500 грн., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Рено, державний номер НОМЕР_1 , становить 185 962 грн.11 коп.
 
На думку позивача, оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», то збитки завдані позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають покладенню на останню.
 
Також позивач вважає, що за період з 14 січня 2021 року (настання пригоди) по 05 травня 2021 року (дата звернення до суду) відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, а саме три проценти річних та інфляційні втрати у загальній сумі 9 247 грн. 65 коп.
 
Позивач зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди крім матеріальної шкоди, останньому була завдана ще й моральна шкода, яка полягає у душевних та психологічних стражданнях та переживаннях, через неможливість користуватися автомобілем, який йому необхідний для роботи та відпочинку, та яку він оцінюю у суму 20 000 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року (а.с. 58-61) позовні вимоги  ОСОБА_1 , задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 185 962 грн. 11 коп. та 2 500 грн., та 1 884 грн. 62 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 14 січня 2022 року АТ Українська залізниця» подало апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність, просило рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що екскаватор-навантажувач БАБКАТ В 700 належить на праві власності відповідачу. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував зазначеним транспортним засобом, застрахована не була. Разом з тим, питання щодо того, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, судом першої інстанції не досліджувалось. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності трудових відносин між третьою особою та відповідачем, та на підтвердження факту виконання третьою особою трудових обов`язків на момент дорожньо-транспортної пригоди, а відтак, відповідальність за її настання, не може бути покладена на роботодавця. 
 
Скаржник зазначає, що якщо винуватець дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то страховиком у таких випадках виступає МТСБУ. Разом з тим, до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування позивач не звертався, а відтак, безпосереднє стягнення з відповідача матеріальної шкоди, є неправомірним. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
 
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що  постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (справа № 760/1537/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 січня 2021 року за участі транспортного засобу екскаватор-навантажувачBobcat В 700 під керуванням  ОСОБА_2 та автомобіля Renault Master. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 працює водієм ВСП Київське ТУ філії БМЕСАТ Українська залізниця (а.с. 13).
 
 Автомобіль Renault Master, державний номер НОМЕР_1 - належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 14).
 
Екскаватор-навантажувач Bobcat В 700, державний номер НОМЕР_2 - належить на праві власності АТ «Українська залізниця» (а.с. 35).
 
Із звіту №55/91.01.21 від 18 січня 2021 року вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ Renault Master, державний номер НОМЕР_1 становить 185 962 грн. 11 коп. (а.с. 15-29).
 
Послуги експерта за складання Звіту №55/91.01.21 від 18 січня 2021 року склали 2 500 грн. (а.с. 30).
 
Згідно листа АТ «Укрзалізниця» від 04 березня 2021 року, договори добровільного страхування цивільно-правової відповідальності водія екскаватора-навантажувача «БОБКАТ В 700», державний номер НОМЕР_2 , станом на 14 січня 2020 року товариством не укладались (а.с. 32).
 
22 березня 2021 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 направила на адресу АТ «Укрзалізниця» письмову претензію про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 185 962 грн. 11 коп. в строк, до 16 квітня 2021 року (а.с. 33-34).
 
Так, положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня  2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
 
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
 
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
 
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Masterпід керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу екскаватор-навантажувач Bobcat В 700 під керуванням  ОСОБА_2 , винним у вчиненні якої постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року визнано останнього. 
 
Унаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, власнику ТЗ Renault Master завдано матеріальну шкоду у сумі 185 962 грн. 11 коп.
 
На час вчинення зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», що підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року та не спростовано відповідачем, який був належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
В свою чергу, договори добровільного страхування цивільно-правової відповідальності водія екскаватора-навантажувача Bobcat В 700 АТ «Українська залізниця» не укладало, що підтверджується листом АТ «Укрзалізниця» від 04 березня 2021 року.
 
Таким чином, враховуючи що позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_1 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, що належить його роботодавцю АТ «Українська залізниця», була завдана матеріальна шкода, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині стягнення її з відповідача.
 
Вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційного збільшення боргу та моральної шкоди сторонами не оскаржується, а відтак, оскаржуване рішення суду у зазначеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
 
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не досліджувалось питання щодо того, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, є безпідставним, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що на підставі листа АТ «Укрзалізниця» від 04 березня 2021 року (а.с. 32) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що договори добровільного страхування цивільно-правової відповідальності водія екскаватора-навантажувача «БОБКАТ В 700», державний номер НОМЕР_2 , станом на 14 січня 2020 року товариством не укладались. Будь-якої іншої інформації АТ «Укрзалізниця» надано не було.
 
Посилання скаржник на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження наявності між третьою особою та відповідачем трудових відносин, на момент вчинення ДТП, спростовується постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (справа № 760/1537/21).
 
Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Частинами 2-3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
 
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року (а.с. 41) відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено відповідачу його право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали та копії позовної заяви з додатками, подати відзив на позовну заяву.
 
Копію вказаної ухвали та позовної заяви з додатками було направлено на поштову адресу відповідача, яка була отримана останнім, 09 вересня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 55). Таким чином, останнім днем для подачі відзиву на позовну заяву є 24 вересня 2021 року. Разом з тим, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, обставини щодо перебування третьої особи на час виникнення ДТП у трудових відносинах з відповідачем та щодо того, що цивільно-правова відповідальність останнього не була застрахована, не спростував. Крім того, свої доводи про те, що стягнення з нього матеріальної шкоди без попереднього звернення з метою отримання страхового відшкодування до МТСБУ є неправомірним, не зазначив. Отже, суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку, щодо наявності підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення. 
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року- залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова
Судді:                                                                                                           Т.О. Невідома
                       В.А. Нежура