ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2956/22 Справа № 191/1452/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат від інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року, - 
В С Т А Н О В И В:

19 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 задоволено частково його апеляційну скаргу, яка була подана ним на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року було скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 154 676,00 грн., з яких: 141894.00 грн. - сума основного боргу; 12 782,00 грн. - 3 % річних, та судовий збір в розмірі 1546, 76 грн. За вказаних обставин у ОСОБА_2 , починаючи з 23.11.2017, виникло перед позивачем грошове зобов`язання у загальному розмірі 156 222,76 грн., ( 154 676,00 грн. + 1 546, 76 грн., = 156 222,76 грн ). Після набрання законної сили рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017. позивач 23.04.2018 р. отримав у суді відповідні виконавчі листи про стягнення ОСОБА_2 на його користь грошових коштів у розмірі 154 676,00 грн., та розмірі 1 546,76 грн., після чого подав ці виконавчі листи разом із заявами про примусове виконання рішення до Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. 22.05.2018 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56427098 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у розмірі 154 676,00 грн. Також 31.05.2018 р. державним виконавцем Синельниківського МР ВДРЮ ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56427344 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у розмірі 1546,76 грн. 13.03.2019 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56427344 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ( у зв`язку з фактичним виконанням боржником ОСОБА_2 у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У період часу з 23.11.2017 до 31.03.2021 включно ОСОБА_2 частково здійснила погашення свого грошового зобов`язання перед позивачем, яке виникло у ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.1 1.2017 в цивільній справі № 191/5436/16. Так, у вказаний період часу з рахунку органу державної виконавчої служби на рахунок позивача, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», надходили стягнуті державною виконавчою службою з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у таких розмірах ( без урахування банківських комісій): 31.08.2018 р. в розмірі 4 454,55 грн., 04.12.2018 р. в розмірі 531,98 грн., 14.12.2018 р. в розмірі 260,91 грн., 31.01.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 05.02.2019 р. в розмірі 4 390,91 грн., 15.03.2019 р. в розмірі 209,51 грн., 15.03.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 30.05.2019 р. в розмірі 544,36 грн., 10.06.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 04.09.2019 р. в розмірі. 840,91 грн., 09.10.2019 р. в розмірі 284,36 грн., 20.11.2019 р. в розмірі 5 488,64 грн., 20.11.2019 р. в розмірі 284,36 грн., 26.12.2019 р. в розмірі 535,82 грн., 13.03.2020 р. в розмірі 595,64 грн., 25.05.2020 р. в розмірі 893,45 грн., 30.06.2020 р. в розмірі 645,86 грн., 05.10.2020 р. в розмірі 925,20 грн., 29.10.2020 р. в розмірі 311,27 грн., 06.11.2020 р. в розмірі 6 586,36 грн., 17.11.2020 р. в розмірі 311,27 грн., 02.12.2020 р. в розмірі 1 540,88 грн., 21.12.2020 р. в розмірі 321,64 грн., 29.12.2020 р. в розмірі 159,09 грн., 14.01.2020 р. в розмірі 2 251,22 грн., 20.01.2021 р. в розмірі 321,64 грн., 01.02.2021 р. в розмірі 20,31 грн., 15.02.2021 р. в розмірі 321,64 грн., 03.03.2021 р. в розмірі 923,09 грн., 17.03.2021 р. в розмірі 321,64 грн., а всього 35 093,05 грн. Таким чином, розмір простроченого ОСОБА_2 грошового зобов`язання перед позивачем за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно становить 121 129,71 грн. (156 222,76 грн. - 35093,05 грн. = 121129,71 грн.). У період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно індекс інфляції становив: у грудні 2017 року -101 %; у 2018 році - 109,8 %; у 2019 році - 104,1 %; у 2020 році - 105 %; з 01.01.2021 р. до 31.03.2021 р. включно - 104,1 %. Вважає, що за вказаних обставин належить відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 на його користь втрати від інфляції за весь час прострочення ОСОБА_2 виконання грошового зобов`язання ( за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021р. включно) у загальному розмірі 31720,19 грн., виходячи з такого розрахунку 121129,71 грн * 1,01*1,098*1,041*1,05*1,041 - 121129,71 грн., 152849.90 грн - 121129,71 грн., = 31720,19 грн.
Також належить відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 на його користь три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення ОСОБА_2 виконання грошового зобов`язання ( за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно) у загальному розмірі 12112,97 грн., виходячи з такого розрахунку: 121129, 71 грн. *0,03 / 12 місяців * 40 місяців = 12 112,97 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь втрати від інфляції у загальному розмірі 31720,19 грн., та 3% річних від простроченої суми у загальному розмірі 12 112,97 грн., за весь час прострочення  ОСОБА_2 виконання грошового зобов`язання (за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно), визначеного рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі №191/5436/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України (а.с.2-6).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 20142 грн. 48 коп. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 9164 грн. 40 коп. за час прострочення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання за період з 22.05.2018 по 31.03.2021, визначеного рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі №191/5436/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 607 грн. 09 коп. (а.с.124-126). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.133-138).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 154676,00 грн., з яких: 141894,00 грн. - сума основного боргу, 12782,00 грн. -3% річних, а також судовий збір в розмірі 1546,76 грн. Рішення набрало законної сили 23.11.2017 року.
З матеріалів виконавчого провадження ВП №56427098 вбачається, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів заборгованості за договором позики був пред`явлений до виконання 22.05.2018 та постановою державного виконавця Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ Дніпропетровській області від 22.05.2018 відкрито виконавче провадження №56427098 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у розмірі 154676,00 грн.
13.03.2019 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про закінчення виконавчої провадження №56427344 про стягнення коштів судового збору в розмірі 1546,76 грн., на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
В період з 22.05.2018 по 31.03.2021 відповідачем ОСОБА_2 здійснено виплату заборгованості за виконавчим листом в розмірі 35093,05 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та законності позовних вимог, розрахувавши суму заборгованості за період з 22.05.2018 (звернення виконавчого листа до виконання) та визначив суму заборгованості за зобов`язанням 106800,95 грн. відрахувавши від суми основного боргу, здійснену відповідачем виплату заборгованості. 

Проте повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може. 

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
У постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, щодо неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.
Верховний суд наголосив, що положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період, таким чином помилковим є твердження , що під час нарахування інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.
Наведену правову позицію також викладено у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13.
З урахуванням зазначеного, вірними є висновки суду, щодо визначення суми боргу 141894,00 грн., а не як вважає помилково позивач 154676,00 грн. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, розрахувавши до сплати 3% річних, виходячи з суми основного боргу в розмірі 141894,00 грн. з урахуванням сплачених відповідачем коштів в розмірі 35093,05 грн.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що суд невірно розрахував період з якого підлягає стягнення визначивши дату відкриття виконавчого провадження, замість вірного, дати прийняття рішення апеляційного суду. 
Таким чином, сума заборгованості за грошовим зобов`язанням, яке виникло у період з 23.11.2017 (дата винесення рішення) до 31.03.2021, повинна бути розрахована наступним чином: 
Сума заборгованості за зобов`язанням (106800,95 грн.)
Інфляційні витрати:
 
Останній період (23/11/2017 - 31/03/2021)	Індекс інфляції	
грудень 2017	101,00	
січень 2018	101,50	
лютий 2018	100,90	
березень 2018	101,10	
квітень 2018	100,80	
травень 2018	100,00	
червень 2018	100,00	
липень 2018	99,30	
серпень 2018	100,00	
вересень 2018	101,90	
жовтень 2018	101,70	
листопад 2018	101,40	
грудень 2018	100,80	
січень 2019	101,00	
лютий 2019	100,50	
березень 2019	100,90	
квітень 2019	101,00	
травень 2019	100,70	
червень 2019	99,50	
липень 2019	99,40	
серпень 2019	99,70	
вересень 2019	100,70	
жовтень 2019	100,70	
листопад 2019	100,10	
грудень 2019	99,80	
січень 2020	100,20	
лютий 2020	99,70	
березень 2020	100,80	
квітень 2020	100,80	
травень 2020	100,30	
червень 2020	100,20	
липень 2020	99,40	
серпень 2020	99,80	
вересень 2020	100,50	
жовтень 2020	101,00	
листопад 2020	101,30	
грудень 2020	100,90	
січень 2021	101,30	
лютий 2021	101,00	
березень 2021	101,70	

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Останній період
IIc(101,00:100)x(101,50:100)x(100,90:100)x(101,10:100)x(100,80:100)x(100,00:100)x(100,00:100)x(99,30:100)x(100,00:100)x(101,90:100)x(101,70:100)x(101,40:100)x(100,80:100)x(101,00:100)x(100,50:100)x(100,90:100)x(101,00:100)x(100,70:100)x(99,50:100)x(99,40:100)x(99,70:100)x(100,70:100)x(100,70:100)x(100,10:100)x(99,80:100)x(100,20:100)x(99,70:100)x(100,80:100)x(100,80:100)x(100,30:100)x(100,20:100)x(99,40:100)x(99,80:100)x(100,50:100)x(101,00:100)x(101,30:100)x(100,90:100)x(101,30:100)x(101,00:100)x(101,70: 100)= 1.26037597
Інфляційне збільшення:
106800,00 x 1.26037597 - 106800,00 =27808,15 грн.
3% річних
Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 23/11/2017 до 31/12/2019 106 800,00 x 3 % x 769 : 365 : 100	769	6 750,35 грн.	
з 01/01/2020 до 31/12/2020 106 800,00 x 3 % x 366 : 366 : 100	366	3 204,00 грн.	
з 01/01/2021 до 31/03/2021 106 800,00 x 3 % x 90 : 365 : 100	90	790,03 грн.	

Всього штрафних санкцій: 10 744,37 грн.
Загальна заборгованість:
27 808,15 (інфляційне збільшення) + 10744,37 (штрафні санкції) = 38552,52 грн.
       З урахуванням вказаного розрахунку, рішення суду підлягає зміні шляхом збільшення суми інфляційних втрат з 20142, 48 грн. до 27808,15 грн. та 3 % різних від простроченої суми з 9164, 40 грн. до 10744,37 грн.
       Виходячи із положень ст. 141 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1362 грн. (а.с.132).
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року - зміни в частині стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інфляційні втрати збільшивши суму стягнення з 20142, 48 грн. до 27808,15 грн. та три відсотки річних від простроченої суми збільшивши суму з 9164,40 грн. до 10744,37 грн. за час прострочення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання за період з 23.11.2018 по 31.03.2021, визначеного рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі №191/5436/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. 

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 1362 грн. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: