01.06.22
22-ц/812/544/22
Єдиний номер справи 473/4498/21 
Провадження 22-ц812/544/22                         Головуючий по 1 інстанції Старжинська О.Є. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2022р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 
Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О., 

секретар судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022р. 

за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів №5 Вознесенської міської ради про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У грудні 2021р. ОСОБА_1 пред`явила позов до Вознесенської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів №5 Вознесенської міської ради і з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 січня 2022р. просила визнати незаконним наказ №158/К від 15.11.2021р. про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати та стягнути 30384,69 грн. втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 листопада 2021р. по 12 січня 2022р.
Позивачка зазначала, що з 01.09.2004р. працює у відповідача на посаді  вчителя англійської мови.
16.11.2021р. вона отримала від відповідача повідомлення від 15.11.2021р. про необхідність надання документів про щеплення проти «COVID-19» або довідки про абсолютні протипоказання до щеплення з попередженням про наслідки невчинення таких дій у вигляді відсторонення від роботи без збереження заробітної плати.
Наказом відповідача №158/К від 15.11.2021р. її було відсторонено від роботи з 16.11.2021р. 
Даний наказ вважає незаконним, так як законодавство про працю вона не порушувала, щеплення від «COVID-19» згідно із Законом «Про захист населення від інфекційних хвороб» не є обов`язковим, через перенесену влітку 2021р. хворобу має значну кількість антитіл до «COVID-19», у зв`язку із чим відмовилась від щеплення. 
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022р. у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 46 КЗпП відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно зі ст.12 Закону  «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.27 Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору.
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. 
У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.
Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України.
Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.10.2021р. №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники:
центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів;
місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів;
закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011р. №595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011р. за №1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019р. № 2070).
Відповідно до п.416 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153;
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяття до відома, що:
на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;
відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;
       Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 з 01.09.2004р. працює на посаді  вчителя англійської мови в Вознесенській загальноосвітній школі 1-111 ступенів №5 Вознесенської міської ради.
З 22.10.21р. по 05.11.21р. ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в КП «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з рекомендацією утриматись від усіх профілактичних щеплень до 15.11.2021р.
Згідно повідомлення директора Вознесенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Вознесенської міської ради від 15.11.2021р. ОСОБА_1 запропоновано надати документи про підтвердження профілактичного щеплення проти «COVID-19» або ж довідки про абсолютні протипоказання проти такого щеплення з попередженням про наслідки невчинення таких дій у вигляді відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. 
Наказом директора Вознесенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Вознесенської міської ради №158/К від 15.11.2021р. ОСОБА_1 відсторонено від роботи вчителя англійської мови з 16.11.2021р. на час відсутності щеплення проти «COVID-19» без збереження заробітної плати. 
З`ясувавши, що ОСОБА_1 , яка за посадою віднесена до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням і будучи обізнаною про необхідність такого щеплення не вакцинувалась проти «COVID-19» та не надала медичний документ про наявність у неї абсолютних протипоказань до проведення профілактичного щеплення, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Посилання в апеляційній скарзі щодо відсутності правових підстав для обов`язкового відсторонення від роботи у разі відсутності підтвердження проходження вакцинації є безпідставними, так як ст.46 КЗпП не містить виключний перелік випадків відсторонення і відсилає до інших випадків, передбачених законодавством, тобто ця норма права також носить елементи бланкетної диспозиції. 
При цьому як в оскарженому наказі роботодавця, так і в рішенні суду, який погодився з його законністю, обов`язковість щеплення, а у разі його відсутності - обов`язковість відсторонення від роботи, крім посилань на ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» правомірно обґрунтовувалось наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021р. «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п.416 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Аргументи в апеляційній скарзі щодо порушення процедури відсторонення не можна визнати обґрунтованими, тому що дії роботодавця з цього питання узгоджуються з положеннями п.416 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а факт відмови від проведення профілактичного щеплення не заперечувала і сама позивачка. 
Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.
Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 01 червня 2022р.

Головуючий:                                        Судді: