ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 390/104/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
за участю:
                    представника позивача: Курлейко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні   в режимі відеоконференції  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1      
на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області  від 18.02.2022 року, (суддя суду першої інстанції Гершкул І.М.), прийняту  у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький,  в адміністративній справі №390/104/22  за позовом ОСОБА_1   до  Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
          19.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:  визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.11.2021 року серії ВМ №000000809 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України. Стягнути на користь позивача судові витрати.
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що постанову у справі про адміністративне правопорушення прийнято відповідачем із порушенням вимог чинного законодавства. Відповідачем не доведено, що перевезення вантажу здійснювалось із перевищенням вагових параметрів. Також, позивач зазначає, що вимірювання вантажу у русі не забезпечує належного визначення вагових параметрів вантажу. 
          Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2021 року Державною службою України з безпеки на транспорті прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51  000 грн.
          Відповідно до означеної постанови, позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 5.5% (6.917 тон), навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 51.3 % (12.821 тон.), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132 КУпАП.
          Не погодившись з постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги чинного законодавства, правильно встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, та належним чином з`ясував обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України
Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
У відповідності до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
          Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).
За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №879: 
2) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; 
3) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; 
4) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; 
5) дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов;
11) точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
За змістом пунктів 15, 16, 18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. 
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. 
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. 
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. 
У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.
Встановлені обставини справи свідчать, що габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю WIM29 на автомобільній дорозі Н-23, 2 км. + 998 м., Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя. 
Представником відповідача надано до суду першої інстанціх експертний висновок, який свідчить про те, що вказаний автоматичний прилад для зважування дорожніх транспортних засобів у русі відповідає вимогам з технічного захисту інформації. Відповідно сертифікату відповідності, прилад автоматичний для зважування дорожніх і транспортних засобів у русі відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту. 
Згідно сертифікату перевірки типу, виданого 17.06.2021 року та чинного до 16.06.2031 року прилад автоматичний для зважування і дорожніх транспортних засобів у русі відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13.01.2016 року. 
Надані представником відповідача фотознімки проїзду SCANIA Р380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , посту WIM29 (Н-23, 2 км. + 998 м., Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя) 26.10.2021 року о 10:43:51, інформаційна картка ГВК, свідчать, що загальна вага самоскида у момент проїзду склала 46917 кг., з навантаженням на вісь 1  8813 кг. при нормі 11 т.; на вісь 2  9283 кг. при нормі 11 т.; на вісь 3  15147 кг. і вісь 4  13674 кг. при нормі 16 т.; загальна маса 46917 кг. при нормі 40 т., а тому перевищення на здвоєнні осі склало 51,3%.
Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344, повинен бути відповідний дозвіл.
Отже, оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що в свою чергу дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав та матеріали зазначеного не містять.
          Стосовно доводів позивача про відсутність відповідної методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, якою мали керуватися посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що за змістом статей 4, 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. 
Такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, а пункт 19 цього Порядку, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №671. 
Тож посадові особи відповідача при визначенні габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача правомірно керувалися Порядком №879.
Таке правозастосування відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 року у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 року у справі №804/5296/17.
Посилання позивача на те, що відповідачем не доведено, що транспортний засіб SCANIA Р380, реєстраційний номер НОМЕР_1 має саме здвоєні осі, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим, адже позивач заперечуючи проти вчинення адміністративного правопорушення, не надає суду жодних доказів на спростування того, що вказаний транспортний засіб не має здвоєні осі, а відповідач не встановив належним чином обставини справи.
          Щодо посилань позивача на невідповідність постанови про накладення адміністративного штрафу вимогам Інструкції №512, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
          В свою чергу, підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду.
          Дослідивши обставини справи суд апеляційної інстанції з`ясував, що порушення відповідачем вимог Інструкції №512 при прийнятті оскаржуваної постанови не були підставою звернення до суду з адміністративним позовом, відтак вони не були предметом дослідження судом першої інстанції, та не можуть розглядатись судом апеляційної інстанції. 
          При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням відповідачем вимог порядку №1174, який визначає алгоритм фіксації безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі. 
          Посилання позивач на те, що ним не здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням граничних меж навантаження з огляду на зміст товарно-транспортної накладної, суд першої інстанції правильно визнав необґрунтованими, оскільки перевізник міг перевозити і інший вантаж, а не тільки той, що вказаний в наданій ТТН. 
          Доводи позивача щодо ненадання документу на підтвердження сертифікації (повірки) вимірювального приладу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, адже вони спростовують наявними в матеріалах справи сертифікатами відповідності приладу. 
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
          З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.
          Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2022 року в адміністративній справі №390/104/22 (2а/390/12/22) - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай