ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року 
м. Київ
справа №760/15243/14-а
адміністративне провадження № К/9901/16813/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської  О.А., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №760/15243/14-а
за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Андрійка Євгена Леонідовича, начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Гоція Богдана Ігоровича, третя особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, про визнання неправомірними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року (прийняту у складі головуючого судді - Степанюка А.Г., суддів: Губської Л.В., Епель О.В.)
У С Т А Н О В И В :
I. Суть спору
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Гоція Богдана Ігоровича (далі - відповідач, 1 Гоцій Б.І. ), старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійка Євгена Леонідовича (далі - відповідач 2, Андрійко Є.Л. ) про:

1.1. скасування постанови ВП № 42563651 відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-а-22-1/09 Солом`янського районного суду м. Києва від 03.01.2012;

1.2. визнання бездіяльності старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійка Є. Л., яка полягає у відсутності належного примусового виконання у двомісячний строк судового рішення, як це передбачено ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», - незаконною та неправомірною, або такою, яка порушує права, свободи, інтереси позивача;

1.3. визнання дій та бездіяльності начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І., які полягають: у затвердженні постанови ВП № 42563651 ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, внаслідок відсутності належного контролю за законністю, своєчасністю, правильністю, повнотою дій та прийнятих рішень з боку безпосередньо підпорядкованого йому старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійка Є. Л.; у відсутності належного, своєчасного реагування на скаргу ОСОБА_1 від 05.05.2014 відносно дій та бездіяльності з боку безпосередньо підпорядкованого йому старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійка Є. Л. , що разом у сукупності суперечать положенням п.3.8.1. «Інструкції про проведення виконавчих дій» згідно наказу № 74/5 МЮ України від 15.12.1999, ч. ч.1,2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого порушуються право позивача згідно положенням ч. 2 ст. 14 КАС України та інші права, свободи, інтереси;

1.4. зобов`язання ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-22-1/09 Солом`янського районного суду м. Києва від 03 січня 2012 року. 

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

2. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2004 року встановлено факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_1 26 грудня 1997 року та зобов`язано ТОВ «ВАЛБІ» скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 26 грудня 1997 року при виконанні ним трудових обов`язків.

2.1. Виконавчим листом по справі №2-а-22-1/09, виданим 03 січня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві розглянути справу про страхові виплати на підставі заяви ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновку МСЕК №099591 та встановленого Деснянським районним судом м. Києва факту нещасного випадку.

2.2. З вказаним виконавчим листом позивач звернувся до відповідача для примусового виконання рішення.

2.3. Постановою відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 22 жовтня 2012 року ВП №30847857 повернуто виконавчий документ стягувачеві, в зв`язку з тим, що позивач не виконав вимогу державного виконавця про надання додаткових документів.

2.4. Позивач оскаржив вказану постанову до суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2014 року залишено без змін постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року.

2.5. Вказаними рішеннями визнано незаконними дії відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві; скасовано постанову відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22 жовтня 2012 року ВП №30847857; зобов`язано вчинити дії з виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09.

2.6. 18 березня 2014 року позивач повторно звернувся до відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року.

2.7. 20 березня 2014 державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л. було відкрито виконавче провадження №42563651 з виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09.

2.8. 06 травня 2014 року на адресу відповідача надійшла заява від боржника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення. На підтвердження цих обставин Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві надано протокол засідання комісії з розгляду особових справ потерпілих від 6 вересня 2012 року. З вказаного протоколу вбачається, що було вирішено повторно розглянути заяву позивача від 06 липня 2005 року та прийнято рішення про відсутність правових підстав для формування особової справи та призначення йому страхових виплат.

2.9. Вказані обставини також відображені в листі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 15 січня 2015 року №07-04/1ПІ.

2.10. У зв`язку з цим, постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л. від 23 травня 2014 року виконавче провадження №42563651 з виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року було закінчено.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

3.1. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

3.2. Визнано протиправною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 05 травня 2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві.

3.3. Зобов`язано начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 05 травня 2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення. В решті позову відмовлено.

3.4. В описовій частині постанови суд апеляційної інстанції зазначив серед іншого, що 06 травня 2014 року на адресу відповідача надійшла заява від боржника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення. На підтвердження цих обставин управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві надано протокол засідання комісії з розгляду особових справ потерпілих від 06 вересня 2012 року (а. с. 69 - 75 Т. 1). З вказаного протоколу вбачається, що було вирішено повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 липня 2005 року та прийнято рішення про відсутність правових підстав для формування особової справи та призначення йому страхових виплат.

3.5. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що вказані обставини відображені в листі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 15.01.2015 №07-04/1ПІ.

3.6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року залишено без змін.

3.7. 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року за нововиявленими обставинами.

3.8. В заяві про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року позивач зазначив, що нововиявленою обставиною є постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у адміністративній справі № 761/9311/15-а та ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 24.10.2016, якою виправлено описку в тексті цієї постанови та вірно зазначено реквізити листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань - № 07-04/1Пі від 15.01.2015 та викладено другий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Визнати рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, яке міститься в листі № 07-04/1Пі від 15.01.2015 - незаконним та скасувати рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, яке міститься в листі № 07-04/1Пі від 15.01.2015».

3.9. Заявник вважає, що, оскільки рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, оформлене листом № 07-04/1Пі від 15 січня 2015 року щодо відсутності правових підстав для формування особової справи та призначення заявнику страхових виплат, скасовано постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року, ця обставина є істотною для справи та не була і не могла бути відома заявнику станом на 26 серпня 2015 року.

3.10. Також заявник заявляв клопотання про скасування ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у справі № 760/15243/14-а залишено без задоволення.

3.11. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у справі № 760/15243/14-а та скасування ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року залишено без задоволення.

3.12. Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року скасовано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та направлено справу на новий судовий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у справі №760/15243/14 за нововиявленими обставинами.

3.13. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції оминув увагою те, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року в частині зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» розглянути звернення ОСОБА_1 від 05 липня 2005 року, здійснити формування та розгляд справи про страхові виплати ОСОБА_1 , як потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 26.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Валібі» та винести відповідне рішення за результатами розгляду справи про страхові виплати ОСОБА_1 , як потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 26.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Валібі», залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року.

3.14. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 20 грудня 2016 року у справі № 761/9311/15-а дійшов висновку про неможливість скасування рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, яке міститься в листі № 07-04/1Пі від 15 січня 2015 року, виключно з тих підстав, що вказане рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є лише інформаційним повідомленням про рішення, яке було прийнято у 2005 році.

3.15. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року відмовлено. 

3.16. Ухвалюючи вказане рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини та висновки постанови суду апеляційної інстанції, правильність яких встановлена в ухвалі суду касаційної інстанції, не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року та п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України у чинній редакції для перегляду цього ж рішення за нововиявленими обставинами.

3.17. Перегляд у даному випадку рішення суду за нововиявленими обставинами фактично зводитиметься до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що суперечить меті і завданням цього інституту, а також порушує принцип остаточності судового рішення.

IV. Касаційне оскарження

4. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції.

4.1. В обґрунтування касаційної скарги, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права. Зокрема вказує, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20 січня 2021 року у цій же справі.

5. Відзиву на касаційну скаргу відповідачем надано не було.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

6. Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

7. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8. Відповідно до статті 246 КАС України у редакції, чинній на момент звернення до суду із заявою про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами (далі - КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року) особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

9. Згідно зі статтею 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.

9.1. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

10. Відповідно до положень частини першої статті 361 КАС України у чинній редакції судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

11. Статтею 362 КАС України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

12. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду (частина друга статті 361 КАС України).

13. Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

14. Згідно з положеннями частини шостої статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

15. Статтею 365 КАС України встановлено порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Так, відповідно до частин першої, другої цієї статті КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

16. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

VI. Позиція Верховного Суду

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

19. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства, уважає за необхідне зазначити таке.

20. За змістом процесуального закону, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, і, по-друге, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

21. Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, що питання щодо правомірності закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-22-1/09 є предметом розгляду справи №760/15243/14-а, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення в якій і просить ОСОБА_1 .

22. В свою чергу, встановлення у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року у справі №761/9311/15-а та постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року обставин незабезпечення належного розгляду УВД ФСС у м. Києві заяви ОСОБА_1 від 06 липня 2005 року, у зв`язку з чим судами покладено обов`язок на третю особу вчинити дії щодо належного розгляду заяви позивача та здійснити формування та розгляд справи про страхові виплати ОСОБА_1 , є новою, а не нововиявленою обставиною щодо цієї справи, оскільки вона заснована на переоцінці судом в іншій справі №761/9311/15-а фактичних обставин, які вже досліджувалися у рамках справи №760/15243/14-а.

23. Слід зазначити, що постанова суду у справі №761/9311/15-а є окремим судовим актом, який підлягає обов`язковому виконанню в силу положень Конституції України, у тому числі шляхом примусового виконання органами державної виконавчої служби. 

24. Покладені в основу оцінки фактичних обставин у справі №761/9311/15-а, не можуть вважатися нововиявленими обставинами ні у розумінні приписів КАС України у редакції до 15.12.2017 року, ні в силу положень КАС України у чинній редакції. Висновки у справі №761/9311/15-а хоча опосередковано і стосуються одних і тих самих правовідносин, однак перебувають в іншій площині правового регулювання, яка пов`язана з виконанням рішення суду саме у справі №761/9311/15-а, а не у справі №760/15243/14-а.

25. За наведених обставин у справі, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що обставини та висновки постанови суду апеляційної інстанції, правильність яких встановлена в ухвалі суду касаційної інстанції, не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні положень пункту 1 частини 2 статті 245 КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року та пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України у чинній редакції для перегляду цього ж рішення за нововиявленими обставинами.

26. Перегляд у даному випадку рішення суду за нововиявленими обставинами фактично зводитиметься до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що суперечить меті і завданням цього інституту, а також порушує принцип остаточності судового рішення.

27. У зв`язку з цим, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

28. З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

29. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

30. У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

VIІ. Судові витрати

31. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-

П О С Т А Н  О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року в справі №760/15243/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | О.В. Калашнікова М.В. Білак  О.А. Губська