Постанова
Іменем України                                  
 
01 червня 2022 року
м. Київ                                                          
                                                                        
справа № 607/19370/20
 
провадження № 61-21309св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2021 року у складі судді Сливки Л. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 листопада                     2021 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Хоми М. В., Шевчук Г. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                      ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
 
Позовна заява мотивована тим, що він є народним депутатом України VIII скликання, відомим громадським та політичним діячем. Беручи до уваги відкритість та публічність його особи, честь та гідність, а також особиста ділова репутація відіграють надважливу для нього роль. 
Вказував, що ОСОБА_2 неодноразово і системно розповсюджує в соціальній мережі «Facebook» та платформі «YoutubUA» недостовірну інформацію щодо нього, яка негативно впливає на його честь і гідність.
Вважає, що зміст відео, постів та коментарів на сторінках у «Facebook» та платформі «YoutubUA» в мережі Інтернет свідчить, що метою поширення інформації ОСОБА_2 є саме доведення до громадськості недостовірних відомостей, які його дискредитують. 
ОСОБА_2 було умисно поширено недостовірну негативну інформацію, що принижує його честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства, вона не є оціночним судженням, а викладена у формі ствердження, суб`єктивна думка висловлена в брутальній, принизливій, непристойній формі, тому відповідно до частини третьої статті 277 ЦК України є недостовірною і підлягає спростуванню.
 
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:             - визнання такою, що не відповідає дійсності та порушує немайнові права на його честь, гідність та репутацію, інформацію (відеозапис) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7», розміщену ОСОБА_2 на платформі «YoutubUA» у мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_6 року і поширену     ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі «Facebook» на персональній сторінці ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі «Facebook» на персональній сторінці ОСОБА_4 ; 
- зобов`язання ОСОБА_2 протягом 3 календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, вилучити недостовірну інформацію (відеозапис) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_6 року в мережі Інтернет на сайті «YoutubUA» та поширену в соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_4 та поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на персональній сторінці ОСОБА_3 ; 
- зобов`язати ОСОБА_2 розмістити на платформі «YoutubUA» та в мережі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на персональній сторінці ОСОБА_4 у відкритому доступі безстроково під заголовком «Спростування», знятий та попередньо узгоджений з ним відеоролик, в якому відповідач в присутності тих же семи учасників бойових дій, у присутності яких зачитав та записав відеоролик з недостовірною інформацією наступного змісту «Я, ОСОБА_5 у вересні 2018 року записав відео, яке поширив на платформі « YoutubUA », в соціальній мережі «Facebook» та серед ветеранських організацій України. У цьому відео, мною було сказано неправдиву інформацію про те, що напередодні ОСОБА_6 назвав учасників бойових дій "шакалами, п`яними, проплаченими псевдо активістами». ОСОБА_6 такого про учасників бойових дій не говорив. Ця інформація є недостовірною, про що я, ОСОБА_5 публічно заявляю; 
- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, такого змісту «...мерзота все що ти                зробив - це зруйнував у 2016 році спеціалізовану школу з біатлону ФСТ «Колос»" найвищого рівня акредитації,... Натомість відкрив колгосп, куди зігнав усі зимові види спорту тебе гниду познайомили з біатлоном, думали що ти дійсно людина, навіть на чемпіонат світу взяли, де ти алкоголік кончений не просихало і ригало дальше чим бачило! Все що ти нікчема зробив це знищив спеціалізовану тернопільську біатлонну школу!... Я цю базу захищав задовго до революції гідності і продовжую захищати і дії мої можна побачити, а от ти гнида палець об палець не приклав щоб щось зберегти, не те що побудувати!!!.. Залізши до корита у владу почав красти, дико красти!...» «...Відношення до бази я маю з дня її створення, як і з малечку відношення до біатлону, не те що ти деградований алкоголік... відносно незаконних оборудок і передач відкрита кримінальна справа (більше трьох статей КК) та йде досудове слідство... готуйся відповідати..», поширену відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 року на сторінці ОСОБА_4 у соціальній мережі «Facebook»; 
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, видалити недостовірну інформацію щодо нього, відеозапис, розміщений ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет на персональній сторінці ОСОБА_4 ; зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, безстроково розмістити на персональній сторінці ОСОБА_4 в соціальній мережі «Facebook» під заголовком «Спростування» текст наступного змісту:                   « ІНФОРМАЦІЯ_2 , коментуючи пост ОСОБА_4 , я, ОСОБА_5 , поширив про ОСОБА_7 інформацію, в якій повідомив про нібито руйнування ним спеціалізованої школи з біатлону, про нібито його алкоголізм, про нібито розкрадання, про відкрите відносно нього кримінальне провадження. Ця інформація є недійсною, мною надуманою, про що я, ОСОБА_5 , публічно заявляю»; 
- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію такого змісту: «Професійний популіст, провокатор та корупціонер ОСОБА_1 нап`ялив форму і хотів примазатись до бойових захисників України Добровольців але не зміг відповісти на запитання де саме брав участь у бойових діях, в результаті був вигнаний із коробки бойовими!!!» та інформацію, висловлювання відповідача, записані на відео поза кадром: «Яких (добровольців) ти (тобто я) і твоя команда називала брехунами, аферистами, мародерами!», розміщену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року на його персональній сторінці в мережі «Facebook»; 
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, видалити недостовірну інформацію щодо нього (відеозапис та коментарі), розміщену ІНФОРМАЦІЯ_4 року в мережі інтернет на його персональній сторінці у «Facebook»; 
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили безстроково розмістити на сторінці ОСОБА_2 у мережі «Facebook» та на сторінках осіб, на яких відповідач поширив дану інформацію, та на платформі «YoutubUA» під заголовком «Спростування» попередньо узгоджений з ним та знятий відеоролик такого змісту: «24 серпня 2020 року на марші ветеранів у місті Києві мною, ОСОБА_8 , було знято на телефон відео розмови ОСОБА_9 з ветераном ОСОБА_10 . Проте, мною було викладено запис не повної розмови. ОСОБА_6 відповів на питання ОСОБА_11 про період своєї служби в зоні АТО у складі 128 окремої гірсько-піхотної бригади у Станиці Луганській та Чернухіно (біля Дебальцево), вказав батальйон та прізвища командира. Окрім того, поза кадром я, ОСОБА_2 сказав неправдиву інформацію про те, що нібито ОСОБА_6 і його команда називали добровольців "мародерами, брехунами та аферистами». Ця інформація є недостовірною та надуманою. ОСОБА_6 такого не говорив, про що я, ОСОБА_5 публічно заявляю»; 
- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію (відеозапис та коментарі до цього відео) такого змісту: «А інваліда війни ОСОБА_12 отримав за зіткнення з трамваєм! Шкода вага якої близько однієї тонни вибила двадцяти тонний трамвай з рейок! Це в якому стані потрібно бути щоб таке вчудити?»; «там воно ще сплітало що воно спасло Україну тим що мацало яйценюка у зраді, бійці та люди сміялися згадуючи його подвиги: збитий             20-ти тонний трамвай встєльку п`яним, 30-ть кусків баксів в зраді за голосування, коли воно все кинуло і з польщі прилетіло в Україну, і ще багато ін. Потім всі дружно: ганьба ОСОБА_1, а ОСОБА_13 хотів *** цю мерзоту протезом... Потім його кишнули з Полтавської «коробки», і потім так само із Харківської, в кінці ходи йому таки вдалося пристроїтись в останню шеренгу Тернопільської, все через не свідомість деякий бійців... Було весело», поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі інтернет за адресою:  ІНФОРМАЦІЯ_8);
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, видалити недостовірну інформацію щодо нього (відеозапис та коментарі), розміщену ІНФОРМАЦІЯ_4 року в мережі Інтернет на його персональній сторінці за Інтернет-адресою:                                                                                                                   ІНФОРМАЦІЯ_9);
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили розмістити безстроково у вільному доступі на персональній сторінці ОСОБА_2 у соціальній мережі «Facebook» та на сторінках осіб, на яких відповідач поширив дану інформацію, під заголовком « Спростування » текст наступного змісту: « Мною , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 була поширена неправдива інформація про те, що нібито ОСОБА_6 отримав інваліда війни від зіткнення з трамваєм, нібито він був п`яним, нібито голосує за гроші, для цього летів з Польщі, нібито його «кишнули» з Полтавської, Харківської коробок. Дана інформація є недостовірною, про що я, ОСОБА_5 , публічно заявляю»; 
- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію такого змісту: «я думаю що ця тварина і для того була підіслана, бо провокувало дуже, хлопці ледь стримувалися щоб не за***ти, а головна ціль дескридитація і показ що «вони ненормальні, кантужені і тд. і тп.» та « ОСОБА_17 ! Для мене що ти, що ОСОБА_18 , що ОСОБА_19 одинакові гниди!!! Ти мерзота прийди на свій суд 24.11.2020 на 12:00 і це все повториш там!!! Такі як ти гниди в 14-му році залізли на крові моїх братів у владу і п`ять років обкрадали Українців!!! Обкрадали під час війни!!! Тебе гниду, мої побратими запитували навести факти де і кого я обдурив??? Ти, вусата мерзота не змогла навести жодного факту!!! За твої слова тобі, конченому провокатору, потрібно відривати голову, але ти сцикун без честі та без гідності одразу побіжиш в поліцію писати заяви!!! Чекаю в суді!!!», розміщену 02 вересня 2020 року під постом ОСОБА_20 на його персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook»; 
- зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, вилучити недостовірну інформацію щодо нього, коментарі під постом ОСОБА_20 а саме: «я думаю що ця тварина і для того була підіслана, бо провокувало дуже, хлопці ледь стримувалися щоб не за***ти, а головна ціль дескридитація і показ що «вони ненормальні, кантужені і тд. і тп.», та «Пітушара ОСОБА_1! Для мене що ти, що ОСОБА_18 , що ОСОБА_19 одинакові гниди!!! Ти мерзота прийди на свій суд 24.11.2020 на 12:00 і це повториш там!!! Такі як ти гниди в 14-му році залізли на крові моїх братів у владу і п`ять років обкрадали Українців!!! Обкрадали під час війни!!! Тебе гниду, мої побратими запитували навести факти де і кого я обдурив??? Ти, вусата мерзота не змогла навести жодного факту!!! За твої слова тобі, конченому провокатору, потрібно відривати голову, але ти сцикун без честі та без гідності одразу побіжиш в поліцію писати заяви!!! Чекаю в суді!!!", розміщені за Інтернет-адресою:  ІНФОРМАЦІЯ_3 .9.; - зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, розмістити безстроково у вільному доступі на персональній сторінці ОСОБА_20 в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за Інтернет-адресою:                     ІНФОРМАЦІЯ_3 » текст наступного змісту: « Мною , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 була поширена неправдива інформація про те, що нібито ОСОБА_6 підісланий провокатор з метою дискредитації атовців, щоб показати їх «ненормальними, кантуженими». Дана інформація є недостовірною, про що я, ОСОБА_5 публічно заявляю».
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області              від 10 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року, у задоволенні позову                      ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій виходили з того, що ним не доведено, що саме ОСОБА_2 є автором публікацій та коментарів, викладених у соціальній мережі «Facebook» та на веб-сайті відеохостингу «YouTube», зі змістом яких не погоджується позивач.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та заяви
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2021 року до Верховного Суду,                            ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                 від 10 червня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду                     від 12 листопада 2021 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

 

 
Аргументи учасників справи 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його клопотання про перенесення розгляду справи, порушивши принцип змагальності сторін.
Вважає, що судові рішення є недостатньо обґрунтованими, оскільки суди не надали правової оцінки всім його доводам і вимогам.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції незаконно відмовився досліджувати нові докази у справі.
Вважає помилковими висновки судів про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, зробленими за неповного встановлення обставин справи.
Також вказує на те, що його позовні вимоги є повністю доведеними та належно обґрунтованими, чому суди не надали належної правової оцінки.
Судами не враховані правові висновки Верховного Суду в інших справах щодо відмінності між фактичними твердженнями та оціночними судженнями.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У травні 2022 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними, не впливають на правильність висновків судів та не спростовують їх судових рішень, які просить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
25 квітня 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2022 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Оспорювана ОСОБА_1 інформація (відеозапис) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» розміщена на платформі «YoutubUA» у мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_6 року і поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі «Facebook» на персональній сторінці ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі «Facebook» на персональній сторінці ОСОБА_4 та інформація, яка поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_4 у соціальній мережі «Facebook».
Вказана інформація не містить автора і поширена зі сторінок осіб, які не залучені, як відповідачі до участі у справі.
 
02 вересня 2020 року під постом ОСОБА_20 на його персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook», який також не залучений до участі у справі, у вигляді коментаря від ОСОБА_2 було розміщено інформацію, проте автор не вказаний.
 
В інформації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_4 року на сторінці «ОСОБА_2» в соціальній мережі «Facebook», на платформі « YoutubUA » та Інтернет-ресурсі «Тернопільські плітки», не вказано автора.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судового рішення визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15, від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц,          від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження                              № 14-5411цс18) та постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 369/1052/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 686/7636/17 (провадження                                 № 61-14875св18), від 31 липня 2019 року у справі № 161/4827/17 (провадження № 61-30218св18), від 08 серпня 2019 року у справі                          № 573/2178/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 552/3749/15-ц,               від 30 січня 2020 року у справі № 509/4966/17, від 28 жовтня 2020 року                     у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 6983св20), що передбачено пунктом 1 частини другої                 статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані                        у справі докази; необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе             і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації,                     а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
 
Положенням статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
 
Статтею 201 ЦК Українипередбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
 
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
 
У пунктах 9, 12 та 15 постанови Пленуму Верховного Суду України                   від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник                    веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. 
 
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. 
 
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. 
 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
 
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, її недостовірність, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. 
 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, перевіривши та надавши правову оцінку наданим сторонами доказам та заявленим доводам, дійшов обґрунтованого висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що саме ОСОБА_2 є автором публікацій та коментарів, викладених у соціальній мережі «Facebook» та на веб-сайті відеохостингу «YouTube», зі змістом яких не погоджується позивач, ним не надано. Не доведено, що саме ОСОБА_2 поширює оспорювану позивачем інформацію в мережі Інтернет з огляду на те, що мережа «Facebook» є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь-яку кількість сторінок, під будь-яким (в тому числі вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок. Оскільки, інтернет-мережа «Facebook» при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо за винятком сторінок, які створені і інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи. 
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що ОСОБА_2 визнавав, що він є автором оспорюваної інформації спростовується встановленими судами фактичними обставинами справи, висновками судів, а також поданим до Верховного Суду вказаною особою відзивом.
 
Посилання касаційної скарги на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки у справах були встановлені різні фактичні обставини, а різного тлумачення норм матеріального чи процесуального права колегією суддів не вбачається.
 
Доводи заявника про те, щосуд апеляційної інстанції незаконно відмовився досліджувати нові докази у справі, є безпідставними, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України). Проте стороною позивача таких доказів апеляційному суду не надано.
 
Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1                           статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може надати до суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).
 
Верховний Суд відхиляє посилання касаційної скарги на те, що суди попередніх інстанцій не забезпечили належного дослідження обставин справи та не відповіли на всі аргументи позовної заяви, тому їх судові рішення не можна вважати обґрунтованими, оскільки вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи у достатньому обсязі для ухвалення правильного по суті, законного та обґрунтованого судового рішення.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться, фактично, виключно до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                 від 10 червня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду  від 12 листопада 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк