ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/28805/21
Провадження № 22-ц/4820/1045/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі №822/6291/15 його поновлено на посаді заступника начальника управління Держпраці у Хмельницькій області з 16 грудня 2015 року та стягнуто заробіток за вимушений прогул.
17 червня 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у цій справі і зважаючи на те, що в добровільному порядку рішення Державною службою України з питань праці не виконувалося, 03.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62440330.
Проте, не дивлячись на те, що рішення про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню, лише наказом від 27.08.2020 №77-к Державна служба України з питань праці поновила його на посаді. Тобто, з 11.06.2020 по 27.08.2020 рішення суду виконане не було, незважаючи на його негайність.
У зв`язку із очікуванням виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2020 з поновлення його на посаді заступника начальника управління Держпраці у Хмельницькій області, він постійно переживав психічне напруження, негативні емоції, стрес, погіршення самопочуття, душевні страждання через невизначеність. Ці переживання, напруження, негативні емоції виникли внаслідок тривалої бездіяльності відповідачів щодо поновлення його на посаді, і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача.
Крім цього, завдана йому моральна шкода проявляється і в тому, що йому, людині передпенсійного віку, особі з інвалідністю II групи, довелося присвяти багато свого часу та сил на захист порушеного права. Адже він звертався з електронними зверненнями в Урядовий контактний центр, Офіс Президента України, Мінекономіки і Мінюст.
Внаслідок бездіяльності відповідача було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводиться до цього часу докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, йому доводиться додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані.
Більше того, внаслідок непоновлення його на посаді були порушені його нормальні життєві зв`язки з колегами, друзями, він став менше приділяти часу сім`ї та родичам.
Враховуючи те, що він не перебував в трудових відносинах з Управлінням Держпраці у Хмельницькій області з 16 грудня 2015 року по 28 серпня 2020 року з вини відповідача, що призвело до тяжких вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб відповідача, а тому справедливою сумою компенсації моральної (немайнової) шкоди вважає суму в розмірі 113 135,06 грн., що визначена як різниця між сумою заробітної плати за відповідною посадою у 2016-2020 роках при мінімальних нарахуваннях надбавки за інтенсивність і премії та сумою середньої заробітної плати, виплаченої позивачу на виконання рішення суду за час вимушеного прогулу.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області на його користь 113 135,06 грн. моральної (немайнової) шкоди.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/6297/15 від 10.06.2020 року зобов`язано поновити на роботі позивача саме Державну службу України з питань праці, до компетенції якої чинним законодавством України віднесено питання прийняття та звільнення заступників керівників територіальних органів Держпраці, а не Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області, яке є відповідачем у цій справі.
За висновками суду позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області при виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/6297/15 від 10.06.2020 року в частині поновлення на роботі позивача та заподіяння йому такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 грудня 2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі відповідачу запропоновано до 05 січня 2022 року подати відзив на позов та докази, якими він обґрунтовується. Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області цим правом скористалося і подало відзив на позов 04 січня 2022 року, проте, позивач вказаний відзив не отримував і про його подання не був поінформований до винесення рішення 04 квітня 2022 року, адже через погане самопочуття та погіршення епідеміологічної ситуації у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19 участі у підготовчому засіданні 27 січня 2022 року не брав, про що звертався з відповідним клопотанням, а через введення на території України воєнного стану прибути у судове засідання 09 березня 2022 року фізичної змоги не мав. Коли дізнався, що судове засідання відкладене на 04 квітня 2022 року, звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із заявою від 31 березня 2022 року з проханням надіслати копію відзиву (в разі його наявності в матеріалах справи) на його електронну пошту. Проте, жодної відповіді від суду позивач не отримав і відзиву на позов йому направлено не було. Прибувши у судове засідання 04 квітня 2022 року, позивач дізнався, що відзив на позов відповідачем подавався, і заперечення, викладені у ньому, стали основою при винесенні рішення про відмову у задоволенні позову судом. Своїм правом на подання відповіді на відзив позивач скористатись вже не міг. 
Отже, суд першої інстанції, приймаючи рішення, керувався доводами наданого відповідачем відзиву на позов і при цьому не переконався в їх істинності. Проте, не переконавшись в одержанні відзиву на позов позивачем, суд ще 27 січня 2022 року закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду, а далі через введення воєнного стану на території України відклав судове засідання та згодом прийняв рішення у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління Держпраці у Хмельницькій області просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року залишити без змін як законне, апеляційну скаргу – без задоволення як необґрунтовану. 
Спростовуючи аргументи апеляційної скарги відповідач зазначає, що відзив на позов направив до вказаного судом строку суду та позивачу, з дотриманням вимог закону, а саме з наданням квитанцій поштового відправлення відзиву ОСОБА_1 . При відправленні рекомендованого листа, яким направлено відзив позивачу, на сайті Укрпошти за трекінгом лист вручено особисто 21 січня 2022 року. Таким чином, права ОСОБА_1 судом першої інстанції не порушено, а рішення по справі прийнято з дотриманням процесуальних норм. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/6297/15 від 10.06.2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Державну службу України з питань праці поновити його на посаді заступника начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області з 16.12.2015 року. Також стягнуто з Управління Держпраці у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.12.2015 року по 10.06.2020 року у розмірі 738944,58 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць (а. с. 11-16).
Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 31.08.2020 № 8652/М-24160/20.1 03.07.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.06.2020 по справі №822/6297/15 про зобов`язання Державної служби України з питань праці поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області з 16.12.2015 (ВП №62440330) (а. с. 51-53). Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду негайно.
23.07.2020 до Відділу надійшло клопотання Державної служби України з питань праці про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п.6 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що боржником до суду направлено заяву про роз`яснення рішення суду. Станом на 25.08.2020 боржником не здійснено жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, а відтак рішення суду залишається невиконаним без поважних причин. З огляду на викладене, державним виконавцем 25.08.2020 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн.
На виконання вказаного вище рішення суду наказом Державної служби України з питань праці №77-кт від 27.08.2020 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області з 16.12.2015 року.
Окрім наведеного, ОСОБА_1 неодноразово звертався на Урядову «гарячу лінію» з питань виконання вищевказаного рішення суду, а саме 08.07.2020, 23.07.2020, 31.07.2020, 02.08.2020, 20.08.2020, 27.08.2020 (а. с. 29, 32, 36, 39, 41, 43, 46, 49).
Також встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі відповідачу запропоновано до 05 січня 2022 року подати відзив на позов та докази, якими він обґрунтовується (а. с. 62). Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області цим правом скористалося і подало відзив на позов 04 січня 2022 року (а. с. 64-69). Разом з відзивом на позов відповідач надав документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно зі 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Зібрані докази вказують на те, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/6297/15 від 10.06.2020 року зобов`язано Державну службу України з питань праці поновити його на посаді заступника начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області з 16.12.2015 року. До компетенції відповідача у даній справі чинним законодавством не віднесено питання щодо прийняття та звільнення з роботи заступників керівників територіальних органів Держпраці.
Належних та допустимих доказів щодо неправомірності дій Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області при виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822\6297/15 від 10.06.2020 року в частині поновлення на роботі позивача та заподіяння йому такими діями чи бездіяльності моральної шкоди матеріали справи не містять, позивачем не надано.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно керувався тим, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності Управління Державної служби з питань праці у Хмельницькій області перед ним за завдані збитки, тому позов є необґрунтованим.
Посилання апелянта на те, що він відзив на позов, поданий Управлінням Державної служби з питань праці у Хмельницькій області, не отримував і про його подання не був поінформований до винесення рішення 04 квітня 2022 року, не може бути підставою для скасування рішення суду. Відповідач, у встановлені судом першої інстанції строки, подав суду відзив на позов, з документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, як то передбачено процесуальним законом. 
Доводи апеляційної скарги щодо інших порушень судом першої інстанції норм процесуального права, а саме те, що позивач не міг скористатись своїм правом на подання відповіді на відзив, висновків суду про відмову в задоволенні позову не спростовують.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм процесуального права, є помилковими. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                   Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк