КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
Справа № 759/19504/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Твердохліб Ю.О. 
Провадження № 22-ц/824/4528/2022                              Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 квітня 2022 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Мельника Я.С., Верланова С.М.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 26 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Згідно умов договору відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті, складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 05 жовтня 2020року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 25 794,68 грн., з яких: 22013,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3781,00 грн. - заборгованість за простроченими процентами. АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1  вказану заборгованість.   
 Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 серпня 2011 року в розмірі 22 013,68 грн. та судові витрати у розмірі 1 793,88 грн., а всього стягнуто 23 807,56 грн.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не оспорювала факт укладення нею кредитного договору. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та здійснюючи погашення заборгованості, вона фактично погодила умови договору. Також відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій визначений розмір процентної ставки 3,0 % в місяць та порядок сплати процентів. 25 жовтня 2018 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, яким підтвердила ознайомлення із умовами кредитування, зокрема, із розміром та порядком сплати процентів за користування кредитом. Установивши, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці кредит, а вона його не повернула, суд не мав правових підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення з процентів за користування кредитом.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2011 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку  «Універсальна». Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір.
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 05 жовтня 2020року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 25 794,68 грн., з яких: 22013,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3781,00 грн. - заборгованість за простроченими процентами.
АТ КБ «Приватбанк» порушив в судовому порядку питання про стягнення вказаної заборгованості.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для  часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув  з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2011 року в розмірі 22 013,68 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Вказані документи на момент підписання заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідачки, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22 013,68 грн.
В повному обсязі з рішенням суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.
Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2011 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку. 
Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг (а.с. 16).
ОСОБА_1 також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 26 серпня 2011 року.
Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки   «Універсальна 30 днів пільгового періоду» містять умови щодо розміру процентної ставки -3,0% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 17).
Відтак, відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.
Водночас, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів. 
У довідці про умови кредитування відповідачки з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» зазначено процентну ставку в розмірі 3,0% в місяць, що становить 36% річних. 
Проте з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку убачається, що позивач обраховував проценти за користування відповідачкою кредитом за іншою ставкою - 30,00 % річних, 35,80 % річних, 36,00 % річних, 40,80 % річних, 42,00 % річних, 43,20 % річних, 72,00% річних, та 84 % річних,  що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду».  
До позову АТ КБ «ПриватБанк» доданий паспорт кредиту, в якому визначено умови кредитування. Проте вказаний паспорт кредиту стосується типу кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Голд». Паспорт кредиту було оформлено на чотирьох аркушах, при цьому підпис від імені ОСОБА_1 міститься лише на останньому аркуші, який не містить положень щодо розміру процентів та порядку їх сплати. Крім того, паспорт кредиту датований 25 жовтня 2018 року, тоді як анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку була датована 26 серпня 2011 року. Зміст вказаного паспорту кредиту не дозволяє дійти висновку, що він стосується укладеного між сторонами договору шляхом підписання анкети-заяви від  26 серпня 2011 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 26 серпня 2011 року. 
АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом у визначеному у розрахунку заборгованості розмірі. Як встановлено судом, АТ КБ «Приватбанк» самостійно за власною ініціативою змінював умови кредитування щодо розміру процентів за користування кредитом.
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки нарахованих АТ КБ «Приватбанк» сум процентів.
В частині стягнення з відповідачки  суми заборгованості за кредитом рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилань суду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підставу для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами.
В іншій частині заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року підлягає залишенню без змін
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», задовольнити частково.
Змінити заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами.
В іншій частині заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                               Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                                          Мельник Я.С.
 
                                                                                            Верланов С.М.