ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 р. 	Справа № 520/17788/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 08.12.21  по справі № 520/17788/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,               Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ,               Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі за текстом також – відповідачі), у якому просив:
- визнати протиправними рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 203950004749 від 27.04.2021 та від 20.08.2021 та скасувати їх;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції у період з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії з 16 грудня 2020 року.
Харківський окружний адміністративний суд, вийшовши за межі позовних вимог, рішенням від 08 грудня 2021 року позовні вимоги задовольнив частково. 
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 6368 від 24.11.2020, № 7069 від 22.12.2020, № 860 від 16.02.2021.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 203950004749.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.08.2021 за № 2039500004749.  
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 16.12.2020 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, із зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010 ; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 16.12.2020 нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періодів робити до пільгового стажу, а саме: з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 в сумі 309,33 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 в сумі 309,33 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 в сумі 309,33 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Наголошуючи на відсутності у позивача права на зарахування періодів роботи у СТОВ «Золочівське», Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області наводить обставини справи, викладені ним у відзиві на позовну заяву, які, на його думку, залишені поза увагою суду першої інстанції.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Інші учасники справи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням від 24.11.2020 року № 6368 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.02.1987 по 03.03.2016 (а.с. 21).
В подальшому позивач, у листопаді 2020 року, повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області рішенням № 7069 від 22.12.2020 повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 02.05.2018.
З урахуванням зауважень, викладених у вказаному рішенні, та консультації спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач у січні 2021 року втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши виправлену з урахуванням їх зауважень довідку.
Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області рішенням № 860 від 16.02.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з  відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1984 по 04.12.1984.; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 23.01.2017 по 23.01.2017.
З урахуванням зауважень, викладених у вказаному рішенні, та консультації спеціалістів  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач у лютому 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши виправлену з урахуванням їх зауважень довідку.
За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута ГУ ПФУ в Сумській області та рішенням від 27.04.2021 за № 203950004749 заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Сумській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018.
В подальшому, на звернення позивача ГУ ПФУ в Херсонській області, за принципом екстериторіальності, винесено рішення № 203950004749 від 20.08.2021, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, із зазначених підстав.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями № 203950004749 від 27.04.2021 та  № 203950004749 від 20.08.2021, звернувся до суду із позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень № 203950004749 від 27.04.2021 та  № 203950004749 від 20.08.2021, а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції у період з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії з 16 грудня 2020 року, суд першої інстанції виходив із того, що пенсійні органи безпідставно відмовили позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Водночас, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, зазначивши про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог, суд першої інстанції визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області: № 6368 від 24.11.2020, № 7069 від 22.12.2020, № 860 від 16.02.2021 із зазначених вище підстав.  
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чоловікам, які працюють трактористами машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, N 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року за № 162, та Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року за № 310, повноваження щодо заповнення трудової книжки та трудової книжки колгоспника покладено на роботодавця.
Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року за № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Згідно з абз. 2-3 п. 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006, № 18-1 (далі - Порядок № 18-1), для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, № 637 /далі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, передбачений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим  Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року за №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок № 18-1).
За приписами пунктів 2 та 3 Порядку № 18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 за № 7 Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.
Як убачається з матеріалів справи, позивач з 01.08.1984 прийнятий на роботу трактористом до радгоспу "Золочівський".
На підставі рішення загальних зборів робочих та розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 26.01.1996 за № 41 радгосп "Золочівський" реорганізовано в КСП "Київська Русь", наказ № 20 від 01.02.1996.
В подальшому, на підставі рішення загальних зборів уповноважених КСП "Київська Русь" реорганізовано 15.03.2000 в ТОВ "Золочівське" - збори № 4 від 07.03.2000.
На підставі змін та доповнень установчих документів 19.09.2008 змінено назву підприємства ТОВ "Золочівське" та СТОВ "Золочівське".
Згідно з Наказом № ЗЛ-20210209/1к від 09.02.2021 СТОВ "Золочівське", у зв`язку з тим, що при прийомі на роботу ОСОБА_1 було помилково здійснено записи в трудову книжку «тракторист» замість «тракторист-машиніст» на підставі Державного класифікатору професій України зі змінами та доповненнями 2005 року випуску, СТОВ "Золочівське" зазначило, що позивачу змінено назву професії, на якій працював:
- з 01.08.1984 (Наказ № 157-к від 03.09.1984) по 04.12.1984 (Наказ № 222-к від 04.12.1984) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
- з 02.02.1987 (Наказ № 19-к від 28.01.1987) по 15.11.2010 (Наказ №.61-к від 15.11.2010 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
- з 29.04.2011 (Наказ № 30-к від 29.04.2011) по 25.11.2013 (Наказ № 48-к від 25.11.2013) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст» ;
- з 28.02.2014 (Наказ № 77-к від 28.02.2014) по 11.12.2015 (Наказ № 179-к від 11.12.2015) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
- з 03.03.2016 (Наказ №23-к від 03.03.2016) по 08.11.2016 (Наказ № 159-к від 08.11.2016) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
- з 03.01.2017 (Наказ № 21-к від 03.01.2017) по 03.01.2017 (Наказ № 24/1-к від 03.01.2017) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
-  23.01.2017 (Наказ № 47-к від 23.01.2017) по 23.01.2017 (Наказ № 50-к від 23.01.2017) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;
- 03.03.2017 (Наказ № 105-к від 03.03.2017) по 02.05.2018 (Наказ № 29-к від 02.05.2018) з професії "тракторист" на "тракторист-машиніст".
Таким чином, СТОВ "Золочівське" уточнило відомості, що зазначені у трудовій книжці позивача, - зазначивши, що посада "тракторист" у трудовій - вважається як "тракторист-машиніст".
Також, як вбачається з довідки від 09.02.2021 за № 6, СТОВ "Золочівське" зазначило, що позивач працював на посаді тракториста-машиніста у вказані періоди та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві, і що вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Проте, відповідачами не зараховано до пільгового стажу позивача вказані періоди.
У рішеннях про відмову у призначенні пенсії позивачу відповідачі зазначали, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку, а саме: до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018.
Проте, СТОВ "Золочівське" надано довідку від 09.02.2021, в якій зазначено, що позивач працював на посаді тракториста-машиніста у спірні періоди та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві.
Разом з цим, 14.12.2020 позивач досяг 55 років та має страховий стаж не менше 30 років, з них не менше 20 років на роботі тракториста-машиніста, як безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018.
Враховуючи викладене, рішення пенсійних органів № 203950004749 від 27.04.2021 та  № 203950004749 від 20.08.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.
В той же час, з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 6368 від 24.11.2020, № 7069 від 22.12.2020, № 860 від 16.02.2021, позивач не звертався.
Проте, положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог.
Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 6368 від 24.11.2020, № 7069 від 22.12.2020, № 860 від 16.02.2021.
Щодо висновків суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 16.12.2020 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 16.12.2020 нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періодів робити до пільгового стажу, а саме: з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з п. 4.8 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем обробляються в складі електронної пенсійної справи. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі що призначив пенсію.
У відповідності до абз. 12 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Абзацом 3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно з п. 10.4 вказаного порядку - після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався із заявами про призначення пенсій до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Після реєстрації звернення в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області обробка двох останніх заяв позивача пройшла за принципом екстериторіальності та вони були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, в подальшому - додані до електронної пенсійної справи.
Отже, з огляду на приписи зазначених норм, за принципом екстериторіальності, органом, що призначає пенсію позивачу, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Водночас, судовим розглядом установлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому нарахування та виплату пенсію позивачу здійснює саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції у цій частині позовних вимог є правомірними.
У контексті наведеного, колегією суддів ураховується, що відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За правилами частин третьої і четвертої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження) шляхом прийняття відповідного рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Водночас, колегією суддів ураховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зважаючи на те, що судом установлено неправомірність рішень відповідачів, колегія суддів уважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 16.12.2020 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 16.12.2020 нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періодів робити до пільгового стажу, а саме: з 01.08.1984 по 04.12.1984; з 02.02.1987 по 15.11.2010; з 29.04.2011 по 25.11.2013; з 28.02.2014 по 11.12.2015; з 03.03.2016 по 08.11.2016; з 03.01.2017 по 03.01.2017; з 23.01.2017 по 23.01.2017; з 03.03.2017 по 02.05.2018, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 285/2749/17.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 по справі № 520/17788/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк