КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                      
№22-ц/824/3886/2022                                                                                                

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

17 травня 2022року                                                                        місто Київ
                                                                                             справа № 757/631/15-ц
                            
Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                       суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                       за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року про відмову у задоволенні заяви, постановлену під головуванням судді Вовка С.В. у справі за заявою Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
 
                                                 В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2021 року заявник АТ «ПРАВЕКС БАНК» звернувся до Печерського районного суду міста Києва з заявою, в якій просив:
видати дублікат виконавчого листа №757/631/15-ц за позовомПАТ «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 ;
поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа 757/631/15-ц.
В мотивування вимог посилався на те, що ухвалою Печерського районного суду містаКиєва від 19 березня 2015 року видано виконавчий лист за рішенням Постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 29жовтня 2014 у справі №88/13 про солідарне стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПРАВЕКС БАНК» сумикоштів у розмірі 469866,39 та в рівних частинах суми судового збору в розмірі 243,60 грн. 
Вказував, що у зв`язку із великим об`ємом внутрішнього документообігу між АТ «ПРАВЕКС БАНК» та зовнішніми компаніями, які представляють інтереси банку, під час передачі документів оригінали виконавчих листів у справі №757/631/15-ц втрачено.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року у задоволенні заяви АТ «ПРАВЕКС БАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявник АТ «ПРАВЕКС БАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що на підтвердження викладених у заяві обставин втрати виконавчого листа та в якості підтвердження того, що вказаний виконавчий листа втрачено було надано акт перевірки матеріалів кредитної справи та договір про надання послуг №793 від 25 жовтня 2019 року.
Зазначав, що незадоволення заяви стягувача, яка направлена на виконання судового рішення, нівелює інститут виконання судових рішень.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Боржник ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для її задоволення.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Як зазначено заявником у заяві видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,  рішенням Постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено та солідарно стягнуто з відповідачів суму коштів в розмірі 469866.39 грн. 
На виконання вказаного рішення, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року видано виконавчий лист за рішенням Постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 29 жовтня 2014 у справі №88/13 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПРАВЕКС БАНК» суми коштів у розмірі 469866,39 та в рівних частинах суми судового збору в розмірі 243,60 грн. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.  Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.
Положення вказаної  процесуальної норми не містять безумовного обов'язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена  можливість видачі такого дублікату (право суду) пов'язується із належним з'ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред'явлення.
Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що  у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання пов'язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред'явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.   
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, закон пов'язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.
У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.   
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.
Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року  встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явленідо примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.          
Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.      
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.
Звертаючись до суду з заявою, АТ «ПРАВЕКС БАНК» посилався на те, що у зв`язку із великим об`ємом внутрішнього документообігу між АТ «ПРАВЕКС БАНК» та зовнішніми компаніями, які представляють інтереси банку, під час передачі документів оригінали виконавчих листів у справі №757/631/15-ц втрачено.
На підтвердження своїх доводів АТ «ПРАВЕКС БАНК» надав акт про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи №15126-051/05Р щодо ОСОБА_1 від 10 лютого 2021 року, з якого вбачається, що перевіркою наявних оригіналів матеріалів кредитної справи №15126-051/05Р щодо ОСОБА_1 переданих ТОВ «Компанія «ВК Групп», перевіркою переписки з АТ «ПРАВЕКС БАНК» та органами виконавчої служби, перевіркою вхідної кореспонденції із розтином конвертів стосовно вказаного позичальника встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавих листів №757/631/15-ц.
Також заявником було надано копію договору про надання послуг №793 від 25 жовтня 2019 року, укладеного між АТ «ПРАВЕКС БАНК» та ТОВ «Компанія «ВК Групп».
Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні.
У заяві заявник вказував, що на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року було видано виконавчі листи.
З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 до виконання у строк три роки, оскільки як зазначає заявник виконавчий лист жодного разу не пред`являвся до виконання.
Виконавчі листи видано було у 2015 році, отже строк, встановлений для пред'явлення виконавчого документа до виконання (3 роки) на момент звернення АТ «ПРАВЕКС БАНК» до суду з даною заявою закінчився.
Доказів поважності причин  пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б перешкодили заявнику пред`явити  виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк, АТ «ПРАВЕКС БАНК» не надав.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, неналежне виконання представниками банку їх представницьких функцій протягом трьох років не є поважними причинами.
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа у зв`язку із тим, що АТ «ПРАВЕКС БАНК» пропустив строк пред`явленнявиконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин  пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику пред`явити  виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.
Посилання заявника щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини щодо гарантії виконання судових рішень, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов'язковості судових рішень не скасовують обов'язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу заявника Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 17 травня 2022 року.
 
Головуючий:
 
Судді: