ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 червня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/1634/21
Головуючий у першій інстанції - Олещенко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/347/22, №  22-ц/4823/386/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року (ухвалене о 12:30, повний текст рішення складено 13 грудня 2021 року) та на додаткове рішення цього ж суду від 22 грудня 2021 року (ухвалене о 13:55) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ), в якому просив:
1) стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 201 289,59 грн;
2) стягнути з МТСБУ на його користь  суму страхового відшкодування у рахунок погашення матеріальної шкоди в сумі 130 000 грн;
3) стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати пов`язані з проведенням авто-товарознавчого дослідження в сумі 2 100 грн;
4) стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн;
5) стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір у сумі 3 766,89 грн.
Позов обґрунтовував тим,  що 15.01.2021 на 162 км автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі сталася ДТП за участі належного позивачу автомобіля Форд Фьюджн, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля IVEKO, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом Trailor, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Винним у ДТП було визнано ОСОБА_2 .
Відповідно до експертного висновку вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 як власнику автомобіля Форд Фьюджн, внаслідок його пошкодження у вказаній ДТП складає 329 189,59 грн, вартість послуг оцінювача склала 2 100 грн.
На момент ДТП ОСОБА_2 не мав страхового полісу, у зв`язка з чим виплату страхового відшкодування у межах страхового ліміту у сумі 130 000 грн повинно здійснити МТСБУ, однак останнє відмовило позивачу у даній виплаті.
Позивач скористався правовою допомогою адвоката, витрати на оплату послуг якого попередньо становлять 15 000 грн.

10.09.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позовних вимог (а.с. 89), в якій зазначив, що 01.09.2021 МТСБУ перерахувало йому страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн, у зв`язку з чим він змінює позовні вимоги та просить:
1) стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 199 189,59 грн;
2) стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати пов`язані з проведенням авто-товарознавчого дослідження в сумі 2 100 грн;
3) стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн;
4) стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір у сумі 2 466,90 грн.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.09.2021 прийнято заяву представника позивача про зменшення вимог до відповідача МТСБУ.
Прийнято відмову представника позивача - адвоката Яковлева А.Л. від позову в частині позовних вимог до МТСБУ.
Провадження у справі в частині позовних вимог до МТСБУ закрито.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 1 300 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.12.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 21 189,59 грн.
У задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.12.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 211,84 грн, 691,60 грн витрат за правничу допомогу та витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 223,44 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність рішення нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалами справи не доведено та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між ДТП 15.01.2021 та утворенням пошкоджень автомобіля позивача в результаті саме цієї ДТП, а також вина саме ОСОБА_2 в порушенні ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів.
Заявник зазначає, що позивачем не доведено, що виявлені 06.04.2021 експертом пошкодження його транспортного засобу, на підставі яких зроблені додані до справи висновки експертного дослідження, відповідають дійсним пошкодженням, отриманим внаслідок ДТП 15.01.2021.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 22.12.2021 ОСОБА_2 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про стягнення судових витрат залишити без задоволення, посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стягнення з відповідача судових витрат є неправомірним, оскільки останній має статус учасника бойових дій та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Заявник вказує, що докази щодо понесених судових витрат позивач подав 13.12.2021, після закінчення судових дебатів та після ухвалення судового рішення, при цьому до судових дебатів таке клопотання ним не заявлялось, а тому суд мав залишити без розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Наголошує, що в договорі про надання правової допомоги відсутні ціна договору та визначення вартості роботи адвоката за 1 годину; ціна за участь у судовому засіданні адвоката, а також вартість за складання позову, що зазначені в угоді від 16.01.2021, не відповідають цінам за ці послуги, зазначеним в акті виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказуючи про те, що постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 встановлено обставини, які мали місце та призвели до порушення ПДР з боку відповідача, при цьому останній у судовому засіданні частково визнав вину. Вказана постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не оскаржувалась, що є підтвердженням того, що відповідач погодився з висновками даного суду. 
Позивач звертає увагу, що навіть якби під час придбання автомобіля Форд Фьюджн на ньому і були які-небудь пошкодження, ОСОБА_1 не зміг би отримати сертифікат відповідності на таке авто до його відновлення, що було б перешкодою для його реєстрації в Україні. Той факт, що автомобіль позивача був зареєстрований на території України після його придбання свідчить про те, що всі пошкодження автомобіля були усунуті ще в 2020 році і автомобіль використовувався за призначенням до моменту ДТП 15.01.2021.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та доводи, наведені у відзиві на апеляційні скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 підтверджено неправомірні дії ОСОБА_2 та безпосередній причинний зв`язок між ними та шкодою, завданою позивачу. Вартість пошкодженого у ДТП 15.01.2021 автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому після ДТП стані, що дорівнює вартості утилізації, становить 178 000 грн, різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП становить 151 189,59 грн, отже позивач має право на отримання різниці між визначеним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана від страховика, а саме в розмірі 21 189,59 грн (151 189,59 грн - 130 000 грн).
Ухвалюючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у справі, районний суд виходив з того, що доведеними належними, достатніми та допустимими доказами судовими витратами у даній справі є витрати на правову допомогу адвоката, що були здійснені безпосередньо у даній справі, на проведення автотоврознавчого дослідження та сплачений позивачем судовий збір, які були стягнуті з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 (справа № 148/112/21) визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1680 грн) (а.с. 38, 39, 93-94).
Вказаною постановою встановлено, що 15.01.2021 о 18:40 год. ОСОБА_2 на автомобільній дорозі М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриговичі» 162 км, керував транспортним засобом Iveco AS440S43, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом Trailor SYY3CX, д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись з м. Чернігів, здійснював розворот у напрямку с. Новий Білоус, та не врахував дорожню обстановку та стан проїжджої частини, внаслідок чого перекрив рух для учасників дорожнього руху та не скористався знаком аварійної зупинки. Внаслідок чого водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з с. Халявин у напрямку м. Чернігів, змушений був гальмувати і змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення.
У судовому засіданні ОСОБА_2 частково визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки зазначені у протоколі події відбувалися швидко і він просто не встиг поставити знак.
У результаті вищевказаної ДТП, що сталася 15.01.2021, автомобілю Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу ОСОБА_1 , завдано механічних ушкоджень (а.с. 28, 136).
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.03.2021 (справа № 750/463/21) закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення (а.с. 35-37).
06.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про вищевказану ДТП (а.с. 40).
27.08.2021 МТСБУ перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 130 000 грн (а.с. 109-110).
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 65 від 24.06.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «Ford-Fusion», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.01.2021, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 15.01.2021, складає 598 741,17 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «Ford-Fusion», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 15.01.2021, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 15.01.2021, складає 353 971,27 грн. 
Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового «Ford-Fusion», реєстраційний № НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.01.2021, прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП, та складає 329 189,59 грн. (а.с. 7-29)
Відповідно до висновку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 65/1 від 01.12.2021 вартість автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого у ДТП 15.01.2021, у пошкодженому після ДТП стані, що дорівнює вартості утилізації, становить 178 000 грн (а.с. 128-137).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Пунктами 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню у зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають ринкова вартість транспортного засобу до ДТП, його ринкова вартість у пошкодженому стані.
Визначаючи розмір майнового відшкодування, яке підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача районний суд правильно застосував ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вірно визначив розмір майнового відшкодування у сумі 21 189,59 грн, розрахувавши її як різницю між вартістю належного позивачу автомобіля до та після ДТП і з урахуванням отриманої суми страхової виплати від страховика.
Відтак, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази на їх підтвердження, районний суд ґрунтовно задовольнив позовні вимоги частково, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Згідно з приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вірно встановлено районним судом, неправомірні дії ОСОБА_2 та безпосередній причинний зв`язок між ними та завданою позивачу шкодою встановлені та підтверджені судовим рішенням, а саме постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 (справа № 148/112/21).
А тому доводи апеляційної скарги про те, що не доведено та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між ДТП 15.01.2021 та утворенням пошкоджень автомобіля позивача в результаті саме цієї ДТП, а також вина саме ОСОБА_2 в порушенні ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів, не заслуговують на увагу.
Доводи заявника про те, що позивачем не доведено, що виявлені 06.04.2021 експертом пошкодження його транспортного засобу, на підставі яких зроблені додані до справи висновки експертного дослідження, відповідають дійсним пошкодженням, отриманим внаслідок ДТП 15.01.2021, є юридично неспроможними, з огляду на те, що стороною позивача на підтвердження своїх вимог надано належні, достатні та допустимі докази, у свою чергу відповідачем будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надано.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу. (ст. 133 ЦПК України)
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 1, 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представництво у суді позивача ОСОБА_1 адвокат Яковлев А.Л. здійснював відповідно до ордеру на надання правової допомоги серії ЧН № 096421 від 16.01.2021, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 16.01.2021 (а.с. 31-34, 157-159).
Відповідно до умов вказаного договору про надання правової допомоги  виконавець за завданням замовника здійснює аналіз документів, надання консультацій, складання документів правового характеру, представництво інтересів ОСОБА_1 в страхових компаніях, МТСБУ, Деснянському районному суді м. Чернігова під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, Чернігівському районному суді Чернігівської області у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, що мало місце 15.01.2021.
За надання послуг по виконання договору замовник сплачує виконавцю винагороду відповідно до витраченого часу, об`єму наданих послуг, складності питання. Винагорода сплачується замовником на підставі відповідних актів наданих послуг. (пункти 1.2, 4.1, 4.2)
Відповідно до угоди визначення гонорару, витрат та ціни договору від 16.01.2021, яка є додатком 1 до договору про надання правової допомоги адвокатом від 16.01.2021, за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі:
- надання усних консультацій з вивченням документів - 1 000 грн, консультація із розрахунку 1 години роботи адвоката;
- підготовка позовної заяви, підготовка заяви про забезпечення позову, підготовка та формування доказової бази, подання позову та заяви до суду - 3 000 грн за позовну заяву, заяву про забезпечення позову;
- складання та подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву - 2 000 грн, із розрахунку 1 години роботи адвоката;
- надання захисту в судовому засіданні в Деснянському районному суді м. Чернігова в справі про адміністративне правопорушення - 1 000 грн за одне судове засідання;
- участь у судовому засіданні в суді першої інстанції в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , МТСБУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 2 000 грн за одне судове засідання.
Загальна сума оплати гонорару за договором складає не більше 15 000 грн.
Згідно з актом підтвердження виконаної роботи від 09.12.2021 за період з 16.01.2021 по 09.12.2021 адвокатом виконано наступні роботи:
- поточні усні консультації, прийняття та вивчення документів, надання рекомендацій, доведення позиції адвоката в спірних правовідносинах в кількості 2 год. за ціною 1 000 грн/год. на загальну суму 2 000 грн,
- участь в судовому засіданні в Деснянському районному суді м. Чернігова під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - 3 судові засідання за ціною 1 500 грн за 1 судове засідання на загальну суму 4 500 грн,
- складання адвокатського запиту начальнику Територіального сервісного центру МВС № 7441 29.06.2021 - 1 000 грн,
- підготовка позовної заяви, підготовка заяви про забезпечення позову, підготовка та формування доказової бази, подання позову та заяви до суду 08.07.2021 - 3 год за ціною 1 000 грн/год. на загальну суму 3 000 грн,
- участь в судовому засіданні в Чернігівському районному суді під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , МТСБУ про стягнення матеріальної та моральної шкоди - 3 судові засідання за ціною 1 500 грн за 1 судове засідання на загальну суму 4 500 грн.
Загальна сума оплати клієнтом виконаної роботи адвокатом станом на 09.12.2021 становить 15 000 грн, ПДВ немає (а.с. 165).
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера 09.12.2021 ОСОБА_1 сплатив адвокату 15 000 грн за договором про надання правової допомоги від 16.01.2021 (а.с. 166).
Понесені позивачем витрати по сплаті за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 100 грн та судового збору за подання позову в сумі 3 342,72 грн підтверджуються відповідними наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с. 4, 30).
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до вищевказаних документів послуги адвоката Яковлева А.Л. надавалися позивачу у Деснянському районному суді м. Чернігова під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у Чернігівському районному суді Чернігівської області у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП та вірно взяв до уваги витрати, що були здійснені адвокатом безпосередньо у даній справі, склад та розмір яких підтверджені належним чином, а також документально підтверджені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження та судові витрати зі сплати судового збору, і стягнув їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06.05.2020 у справі № 9901/70/20 (провадження № 11-128заі20) вказала, що за п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 727/9199/16-ц, від 26.05.2021 у справі № 282/1874/18, від 24.11.2021 у справі № 761/1004/20 (провадження № 61-3505св21) та від04.05.2022 у справі № 373/86/21 (провадження № 61-12410св21).
Аналіз наведених положень закону з врахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи).
Позов у даній справі не стосується соціального і правового захисту прав ОСОБА_2 як особи зі статусом учасника бойових дій, у даній справі останній є відповідачем, а тому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що стягнення з відповідача судових витрат є неправомірним, оскільки останній має статус учасника бойових дій та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду, позивачем у позові наведено попередній розрахунок суми судових витрат, що відповідає вимогам до змісту позовної заяви (ст. 175 ЦПК України).
27.09.2021 адвокатом позивача Яковлевим А.Л. у судовому засіданні було подано заяву про стягнення судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 15 000 грн, із зазначенням, що підтверджуючі документи будуть надані після проголошення рішення (а.с. 95-100).
Рішення суду по суті спору у справі було проголошене 09.12.2021, із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з наданням відповідних документів сторона позивача звернулася 13.12.2021 (а.с. 156-166), тобто протягом строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що докази щодо понесених судових витрат позивач подав 13.12.2021, після закінчення судових дебатів та після ухвалення судового рішення, при цьому до судових дебатів таке рішення ним не заявлялось, а тому суд мав залишити без розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, не знайшли свого підтвердження та не заслуговують на увагу.
Посилання відповідача на те, що в договорі про надання правової допомоги відсутні ціна договору та визначення вартості роботи адвоката за 1 годину; ціна за участь у судовому засіданні адвоката, а також вартість за складання позову, що зазначені в угоді від 16.01.2021, не відповідають цінам за ці послуги, зазначеним в акті виконаних робіт, є юридично неспроможними та не впливають на правильність розподілу судових витрат, оскільки визначення вартості роботи адвоката викладено в угоді від 16.01.2021, яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 16.01.2021, ціна за підготовку позовної заяви та заяви про забезпечення позову і в угоді, і в акті виконаних робіт вказана однакова - у сумі 3 000 грн, при цьому судом вказані витрати були зменшені до 2 000 грн (зокрема виключено витрати щодо підготовки та подання заяви про забезпечення позову), а ціна за участь у судовому засіданні, яка вказана у акті виконаних робіт (1 500 грн за одне судове засідання) є меншою такої ціни, вказаної в угоді (2 000 грн за одне судове засідання), що є допустимим та жодним чином не порушує прав відповідача.
Таким чином, з урахуванням викладеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення суду першої інстанції належить залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 грудня 2021 року - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  Н.В.Висоцька

                                                                                           Н.В.Шитченко