УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

       Справа №287/1839/21 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
       Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        14 липня 2022 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, 

встановив:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення, оскільки він є особою з інвалідністю 2-ї групи.

Відповідно до постанови, 09.10.2021 року о 00 год. 25 хв., в м. Олевську, по вул. Княгині Ольги, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. 
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер №6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності лікаря ОСОБА_2 . 

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що після відмови пройти тест на місці зупинки, йому не було вручено письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я та були відсутні свідки. Потім його було доставлено до невідомої йому медичної установи, де йому було запропоновано особою яка навіть не представилась «дихати в трубочку» без проведення медичного огляду у встановленому порядку на проведення якого він наполягав.
Також, зазначає, що в протоколі відсутня відмітка про роз`яснення прав, тимчасове затримання транспортного засобу та відсутні відомості про технічний засіб за допомогою якого здійснювалась відеофіксація.
Вважає, що за відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством.
На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

ОСОБА_1 , в судове засідання на розгляд апеляційної скарги 14.07.22 року на 11:30 год. не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, що підтверджується телефонограмою апеляційного суду (а.с.93), клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв і до цього розгляд справи апеляційним судом вже шість разів відкладався (11.03.2022, 07.04.2022, 10.05.2022, 26.05.2022, 09.06.2022, 30.06.2022), а тому апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутність, оскільки апеляційний суд надав ОСОБА_1 достатньо часу щоб організувати свій захист.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

       Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377173 від 09.10.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №917293 від 09.10.2021 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, диском з відеозаписом.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, транспортний засіб KIA SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, ОСОБА_1 відмовився, та виявив бажання проїхати до найближчого медичного закладу для проведення огляду.

Відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 р. №1452/735 та зареєстрованою у МЮУ 11.11.2015 р. за № 1413/27858, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

На службовому автомобілі працівниками поліції ОСОБА_1 доставлений до КНП «Олевська ЦЛ» ОМР о 01:10 год.
В закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 вимоги пройти огляд не виконав, на неодноразову чітку і зрозумілу пропозицію пройти огляд та роз`яснення порядку його проходження не реагував, використовуючи різні приводи: вимагав у лікаря документи, що посвідчують його особу та повноваження, пояснення та перевіряючи його знання, затягував час, однак вимоги лікаря так і не виконав.
Такі дії ОСОБА_1 були обґрунтовано розцінені лікарем та працівниками поліції, як відмова від проходження огляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апелянта про те, що оптичний диск із відеозаписом є неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про технічний пристрій, яким здійснено відеофіксацію, суд вважає необґрунтованими.
 
Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.
 
Відсутність інформації про номер та серію відеокамери, дати її виробництва, назви, відомостей про особу, яка здійснила упакування диску та її підписи, відомостей про джерело походження відеозапису, відсутність у матеріалах свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" - ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації.

 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмірі, можливості призначення менш суворого стягнення закон не передбачає, в тому числі і особам з інвалідністю, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук