ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3663/22 Справа № 202/3245/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року                                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого - судді Демченко Е.Л.
                суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

       У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи його тим, що 16 березня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та належного йому автомобіля «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
       Вказував, що постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
       Враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність спричинювача шкоди була застрахована в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», він звернувся до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок пошкодження його транспортного засобу під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
       Зазначав, що 07 квітня 2021 року страховик надав йому підписати заяву, зміст і наслідки якої йому не були роз`яснені, а тому він погодився з нею та 09 квітня 2021 року страховик визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 39 425,73 грн. 
       Посилаючись на те, що згідно з висновком автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 93 890,54 грн., отже вказаного розміру страхового відшкодування недостатньо для ремонту транспортного засобу, просив суд першої стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на свою користь завдану майнову шкоду у розмірі 54 464,81 грн., а також понесені ним судові витрати.
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано фактичний зміст позовних вимог, відповідно до яких він посилався на незаконність дій відповідача, який всупереч вимог пункту 35.3 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Вказує, що документи, що підтверджують розрахунок збитків та суму відшкодування відповідачем не надавалися. Зазначає, що 07 квітня 2021 року йому страховиком на підписання була надана заява, наслідки підписання якої роз`яснені не були, будь-яких юридичних наслідків остання не несе. Вказує, що з метою визначення реального розміру шкоди, ним було проведено експертне дослідження від 30 квітня 2021 року, відповідно до якого вартість завданого матеріального збитку склала 93 890,54 грн., в той же час місцевий суд безпідставно не прийняв його до уваги, посилаючись на дату його складання, оскільки на час розгляду справи відновлювальний ремонт транспортного засобу так проведений не був.
       Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
       16 березня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та належного позивачу автомобіля марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
       Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП (а.с.50-51). 
       У зв`язку з пошкодженням в результаті дорожньо-транспортної пригоди, належного позивачу, транспортного засобу - «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , останній звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.
       17 березня 2021 року представником ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено огляд транспортного засобу марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що складено відповідний акт, із зафіксованими в нього пошкодженнями (а.с.52-53).
       Згідно з заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, підписаної ОСОБА_1 07 квітня 2021 року, відповідачем було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 39 425,73 грн., виходячи з розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу 0,605 (а.с.64). 
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,  що сторонами, шляхом підписання відповідної заяви, було досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, шляхом підписання відповідної заяви, відповідно до якої позивач погодився із визначеним страховиком розміром страхового відшкодування, який був розрахований із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, на загальну суму в 39 425,73 грн. Будь-яких заперечень щодо розміру страхового відшкодування не висловлював, на проведенні відповідної оцінки шкоди не наполягав, тобто його воля була направлена на отримання страхового відшкодування саме в розмірі, визначеному страховиком, з яким він погодився. Крім того, суд першої інстанції виходив із факту ненадання позивачем належних доказів на підтвердження неправильності розрахунку суми страхового відшкодування та коефіцієнту фізичного зносу належного йому транспортного засобу, оскільки наданий позивачем висновок експерта від 30 квітня 2021 року суд не прийняв до уваги, оскільки подія ДТП мала місце 16 березня 2021 року, а вартість матеріального збитку визначена експертом станом на 27 квітня 2021 року.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
       Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
       Пунктом 9.1. статті 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
       Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
       Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
       Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
       Таким чином, колегія суддів зауважує, що за загальним правилом, розмір страхового відшкодування цілком залежить від визначеного розміру спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, який підлягає встановленню шляхом проведення оцінки або експертного дослідження розміру збитків, в той же час, законодавець встановив виключення із загального правила, зокрема шляхом добровільної взаємної домовленості страховика і потерпілого щодо розміру страхової виплати після самостійного огляду страховиком пошкодженого майна та відсутності у сторін зауважень щодо необхідності проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна.
       Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що 07 квітня 2021 року сторонами було підписано заяву, за якою потерпілий та страховик дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування в розмірі 39 425,73 грн.,  зважаючи на домовленість сторін щодо суми страхової виплати, оцінка або експертиза пошкодженого майна в подальшому не проводилася.
       Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи №390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року зробив висновок про те, що добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Під час розгляду цієї справи суд застосував доктрину "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
       За таких обставин, врахувавши право страховика здійснити виплату без проведення експертизи у випадку досягнення згоди з потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, встановивши, що між позивачем та страховою компанією досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, тобто із калькуляцією суми збитків, яка була проведена страховою компанією, суд першої інстанції правомірно не врахував, під час розгляду цієї справи по суті заявлених вимог, висновок експерта від 30 квітня 2021 року, долучений в матеріали справи, як доказ обґрунтування своїх позовних вимог.
       При цьому, колегія суддів зауважує, що апелянтом не надано доказів фактичного введення страховиком його в оману шляхом надання на підписання відповідної заяви про згоду з розміром відшкодування, оскільки такі дії страховика повністю відповідають вимогам чинного законодавства, в той час як поведінка позивача свідчить про порушення останнім принципу "venire contra factum proprium".
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, - 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2021 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 19 квітня 2022 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                 Макаров М.О.