ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 676/7603/21
Провадження № 33/4820/248/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року, 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути ОСОБА_1 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 14 грудня 2021 року о 00 год. 44 хв. по вул.Князів Коріатовичів у м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області, керував автомобілем марки «Ford Edge»,д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказує, що суд порушив його право на захист, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
На час розгляду справи він знаходився у лавах територіальної оборони у м.Києві та не мав можливості брати участь в судовому засіданні 22 березня 2022 року, заяв про розгляд справи без його участі не направляв а відтак суд мав відкласти розгляд справи. Крім цього зазначив, що судової повістки у строки, передбачені ст. 277-2 він не отримав, надіслану йому 18 березня 2022 року судову повістку він отримав лише 23 березня 2022 року, тоді як справу було розглянуто 22 березня 2022 року 
Відеозапис події не є допустимим доказом, оскільки не є безперервним, що свідчить про порушення Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВСУ від 18.12.2018 року № 1026. До суду першої інстанції надано відеоматеріали не в повному обсязі, тобто, надано вибіркові відео файли, за якими неможливо відтворити всі обставини події. Загальний часовий простір відеозаписів складає приблизно 13 хвилин, тоді як від зупинки автомобіля до складання протоколу пройшло більше однієї години. Крім того, додане відео не містить часу та дати його фіксації. 
Судом було порушено вимоги ст.248 КУпАП щодо рівності усіх учасників справи, а саме допитано лише одного свідка ОСОБА_2 - працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Пояснення його брата ОСОБА_3 не взято судом до уваги. 
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено конкретне місце його складання та невірно вказано державний номер автомобіля, яким він керував. 
В протоколі не зазначено куди було передано затриманий автомобіль.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №165988 від 14 грудня 2021 року, з якого вбачається, що цього ж дня водій ОСОБА_1 о 00 год. 44 хв. по вул.Князів Коріатовичів, у м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області, керував автомобілем марки «Ford Edge»,д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеоматеріалами, наданими працівниками поліції. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що працівники поліції пропонували неодноразово пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте останній від проходження такого огляду відмовився, виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі. Проте після того як його було доставлено в заклад охорони здоров`я відмовився від проходження такого огляду, в присутності медичних працівників і працівників поліції.
Така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання протоколу. 
Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутність апелянта, чим порушені його права та обмежено у доступі до правосуддя, виходячи з наступних обставин.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно з приписами частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до частини другої цієї ж статті, категорія справ, передбачена ст.130 КУпАП, до вичерпного переліку, за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься.
Як вбачається із матеріалів провадження, справа до розгляду призначалась неодноразово. Зокрема: 28 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року, 17 січня 2022 року, 14 лютого 2022 року, 28 лютого 2022 року, 22 березня 2022 року.
22 березня 2022 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС, в судові засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду не подавав. Причини неявки суду не повідомляв.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу, що він не мав можливості брати участь в судовому засіданні, оскільки знаходиться в лавах територіальної оборони у м.Києві, проте відповідних доказів на підтвердження своїх доводів не надав. 
Тому суд, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за відсутності клопотань, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, обґрунтовано здійснив розгляд справи у відсутність учасників провадження.
Натомість, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано можливість довести свою невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими способами, не забороненими законом.
Однак, жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в ході апеляційного розгляду надано не було.
Отже, право ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.
Як вбачається із даних диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані чотири відео файли , які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.
Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в протоколі зазначена невірна адреса його складання, а саме адреса м.Кам`янець-Подільський, вул.Лесі Українки, що не відповідає дійсності, оскільки протокол був складений по вул.Шевченка,27 у м.Кам`янець-Подільський (перед райвідділком поліції), як на підставу невідповідності протоколу, не дають апеляційному суду підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, оскільки зауважень з приводу змісту даних протоколу, в тому числі, даних щодо місця його складання з боку ОСОБА_1 при його складанні не надходило.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності у виклику та допиті  ОСОБА_3  зважаючи що всі обставини з приводу яких, як вказує апелянт, варто було б допитати свідка, зафіксовані на відеозаписі. Доводи апелянта про неповне з`ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, позаяк як видно з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що на наступний день, він за власним бажанням намагався здати аналіз крові, щоб довести відсутність у ній вмісту алкоголю, не береться судом до уваги, оскільки вимога працівника поліції пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я є обов`язковою, і за її відмову особа несе адміністративну відповідальність.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення з мотивів розбіжності в номерах транспортного засобу є непереконливі.
Суд першої інстанції дослідив такі розбіжності і дійшов вірного висновку, що на відеозаписі зафіксований транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 з присутнім номерним знаком НОМЕР_2 , такий номерний знак є індивідуальним. Реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зазначений в протоколі є державним і підлягає обліку у відповідних базах МВС.
Відсутність в справі даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом та тимчасове затримання транспортного засобу вказує лише на відсутність таких даних та жодним чином не спростовує доведеного факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                 С.Д. Бережний