ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року	Львів	Справа № 260/3054/20 пров. № А/857/18823/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гудима Л. Я.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Приступи Р. Л.,  
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Гаврилком С.Є.; складене у повному обсязі 22 вересня 2021 року) в адміністративній справі № 260/3054/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними дій та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

                                                       В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:
- визнати протиправними дії та рішення ДФС України щодо незаконного звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області) та податкової міліції Державної фіскальної служби України  (далі - ДФС; ДФС України); 
- визнати протиправним і скасувати наказ № 1189-0 ДФС України від 21.08.2020 про звільнення з посади та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом "г" Положення (через скорочення штатів) полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-238929), заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області; 
- визнати протиправними дії та рішення ГУ ДФС у Закарпатській області щодо незаконного звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС; 
- визнати протиправним і скасувати наказ № 76-о ГУ ДФС у Закарпатській області від 26 серпня 2020 року про введення в дію наказу Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) від 21.08.2020 № 1189-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »; звільнення з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-238929), заступника начальника управління - начальника першою відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області, 26 серпня 2020 року; 
- поновити полковника податкової міліції ОСОБА_1 з 27 серпня 2020 року на посаді заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області та податковій міліції ДФС; 
- визнати протиправною бездіяльність ДФС України в частині не призначення (не переведення) ОСОБА_1 на посаду «заступника начальника управління - начальника відділу», що передбачена штатним розписом ГУ ДФС на 2020 рік, затвердженим в.о. голови ДФС України 07.05.2020, у складі першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Закарпатській області; 
- зобов`язати ДФС України вчинити дії, визначені законодавством про працю, щодо призначення (переведення) на посаду заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Закарпатській області, поновленої на роботі ОСОБА_1 , яка раніше виконувала цю роботу, а у разі відсутності такої посади/роботи - на рівнозначну; 
- стягнути з ГУ ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України № 1189-о ДФС України від 21 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». 
Визнано протиправним і скасовано наказ ГУ ДФС у Закарпатській області № 76-о від 26 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». 
Поновлено ОСОБА_1 з 27 серпня 2020 року на посаді заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області та податковій міліції ДФС. 
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області та податковій міліції ДФС з 27 серпня 2020 року. 
У задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 126-136).

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення в цій справі додаткового рішення, а саме: стягнути з ГУ ДФС у Закарпатській області на її користь грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Заяву мотивована тим, що суд не ухвалив рішення щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувались докази, а саме: щодо стягнення з ГУ ДФС у Закарпатській області на її користь грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу (т. 2 а.с.139, 140).

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ГУ ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 27 серпня 2020 року по 09 серпня 2021 року, в розмірі 350 091,48 грн, з утриманням із цієї суми обов`язкових платежів (податків та зборів).
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 31 186,31 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДФС в Закарпатській області, яке вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позаяк рішення суду від 09 серпня 2021 року, як видно із його резолютивної частини, є однозначним і зрозумілим; ним чітко висловлено те, в якій частині позов задоволено частково, а в якій - відмовлено. Вважає, що суд порушив приписи, встановлені частиною восьмою статті 250 КАС України - після проголошення рішення суд, який його ухвали, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Також, у додатковому рішенні суду відсутнє докладне зазначення даних, які слугували для вирахування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, не зрозуміло - яким чином суд зробив арифметичні розрахунки, що призвели до визначення суми одноденного розміру грошового забезпечення позивача в сумі 1006,01 грн.
Тому просило скасувати додаткове рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому, з посиланням на обставини справи та пункт 1 частини першої статті 252 КАС України вказала, що рішення суду першої інстанції містить розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на її користь і такий розрахунок судом першої інстанції здійснено саме на підставі даних, наданих ГУ ДФС у Закарпатській області в довідці від 27 січня 2021 року № 2/7/07/97-09-00.

У судовому засіданні позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи додаткове рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Також пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, (далі - Положення № 114) передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Проте, ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання щодо стягнення з ГУ ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до вимог Положення № 114, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 928/32380; далі - Порядок № 616), який визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначено форму та порядок видачі грошових атестатів (пункт 1 розділу І Порядку № 616).
За приписами пункту 2 розділу І Порядку № 616 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:
місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події;
одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції складається з:
1) посадового окладу;
2) окладу за спеціальним званням;
3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення:
надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень;
доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук;
доплати за вчене звання;
премій;
4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення:
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
допомоги для оздоровлення.
Пунктом 4 розділу XII Порядку № 616 встановлено, що особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вказав, що відповідно до довідки ГУ ДФС у Закарпатській області від 27 січня 2021 р. № 2/7/07/97-09-00 заробітна плата позивача за липень 2020 р. складала 37 930,42 грн та за серпень 2020 р. - 172 550,42 грн (т. 2 а. с. 59).
Одноденний розмір грошового забезпечення позивача складає 1006,01 грн.
Судом встановлено, що загальна кількість календарних днів за період вимушеного прогулу із 27 серпня 2020 року по 09 серпня 2021 року складає 348 календарних днів.
Відтак, загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2020 року по 09 серпня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 350 091,48 грн (348 днів Ч 1006,01 грн).
З приводу вказаних розрахунків ГУ ДФС в Закарпатській області в апеляційній скарзі вказало, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що в додатковому рішенні суду відсутнє докладне зазначення даних, які слугували підставою для вирахування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, не зрозуміло - яким чином суд зробив арифметичні розрахунки, що призвели до визначення суми одноденного розміру грошового забезпечення позивача в сумі 1006,01 грн.
З цього приводу колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.
Аналізуючи зміст довідки ГУ ДФС у Закарпатській області № 2/7/07/97-09-00 від 27 січня 2021 року та приписи пунктів 2, 3 розділу І Порядку № 616, місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2020 року буде складатись із суми посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, компенсації сум податку, за таємність, індексації зарплати, за науковий ступінь: 
4802,61 грн + 900,87 грн + 2281,39 грн + 1578,00 грн + 5786,00 грн + 720,39 грн + 226,29 грн + 240,13 грн = 16 535,29 грн. 
При цьому, не враховуються одноразові додаткові види грошового забезпечення: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога для оздоровлення, а також грошова компенсація за відпустку і вихідна допомога при звільненні.
Також не враховуються й лікарняні, позаяк в судовому засіданні встановлено, що такі виплачено за попередній період.
З урахуванням приписів пункту 2 розділу І Порядку № 616 одноденний розмір грошового забезпечення буде складати: 
16 535,29 грн (місячне грошове забезпечення) : 31 день (кількість календарних днів липня) = 533,40 грн.
Беручи до уваги загальну кількість календарних днів за період вимушеного прогулу з 27 серпня 2020 року по 09 серпня 2021 року - 348 (5 + 30 + 31 + 30 + 31 + 31 + 28 + 31 + 30 + 31 + 30 + 31 + 9), а також одноденний розмір грошового забезпечення - 533,40 грн, з урахуванням приписів пункту 4 розділу XII Порядку № 616, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу буде складати:
533,40 грн Ч 348 календарних дні = 185 623,20 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до часткового неправильного вирішення справи.

Тому, апеляційну скаргу ГУ ДФС у Закарпатській області необхідно частково задовольнити: додаткове рішення суду першої інстанції змінити, замінивши в абзаці другому резолютивної частини рішення цифри «350 091,48 грн (триста п`ятдесят тисяч дев`яносто одна гривня 48 копійок)» цифрами «185 623,20 грн (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять три гривні 20 копійок)». 
У решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги в тому, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог статті 252 та частини восьмої статті 250 КАС України, позаяк зі змісту мотивувальної частини цього рішення видно, що суд першої інстанції не відмовляв в задоволенні вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Відтак, такі доводи апелянта не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, є безпідставними та на законність додаткового рішення суду першої інстанції не впливають.
Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити частково.
Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року в адміністративній справі № 260/3054/20 змінити, замінивши в абзаці другому резолютивної частини рішення цифри «350 091,48 грн (триста п`ятдесят тисяч дев`яносто одна гривня 48 копійок)» цифрами «185 623,20 (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять три гривні 20 копійок)».
У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Постанова складена у повному обсязі 21 квітня 2022 року.