ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року 
м. Київ
cправа №  922/2528/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є.   В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 (колегія суддів: Ільїн О. В., Россолов В. В., Cлободін М. М.) у справі 
за позовом Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю та фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Харківської міської ради, про захист права власності шляхом визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди,
за участю представників:
позивача - 1 - не з`явились,
позивача - 2 - не з`явились,
відповідача - Докієн Д. Б.,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -не з`явились,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
1.          У серпні 2020 року Фірма «Ікар-бізнес» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Ікар-бізнес») та фізична особа-підприємець Савченко Юлія Олександрівна (далі - ФОП Савченко Ю. О.) звернулися до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Харківської міської ради, про визнання протиправними дій щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на пр. Тракторобудівників, 104 у м. Харкові та стягнення з КП «Харківські теплові мережі»:

-          на користь Фірми «Ікар-бізнес» 111 783,62 грн витрат від знищення майна (27,64% від 404 427 грн.), 264 478,59 грн упущеної вигоди (27,64 % від 956 869 грн), 5000 грн та 15 690,24 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (аудиторські послуги та висновок експерта);
-          на користь ФОП Савченко Ю. О. 292 643,38 грн витрат від знищення майна (72,36   % від 404 427 грн) та 692 390,41 грн упущеної вигоди (72,36 % від 956 869 грн).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.          Позивачі були власниками нежитлової будівлі за вищевказаною адресою.
3.           03.10.2013 вони отримали попередження про необхідність демонтажу належного їм на праві власності торгівельного павільйону, про що виконавчий комітет Харківської міської ради 02.10.2013 ухвалив рішення №   605 про звільнення території від безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів, у тому числі від павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, розташованого за вказаною адресою.
4.          У період з 14 по 20.11.2013 належний позивачам об`єкт нерухомості демонтовано.
5.           20.03.2014 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення у справі №   922/123/14, залишене без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 та Вищого господарського суду України від 06.08.2014, за позовом Фірми «Ікар-бізнес» та ФОП   Савченко   Ю.   О. до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області та Харківської міської ради, яким визнано недійсним рішення від 02.10.2013 № 605 про примусовий демонтаж будівлі за вказаною адресою, скасовано рішення в частині включення її до переліку самовільно розміщених об`єктів, від яких звільняється територія міста, та виключено цю будівлю з переліку самовільно розташованих об`єктів.
6.          На підставі ухвали Московського районного суду міста Харкова від 27.02.2017 слідчим Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області 01.03.2017 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України (за фактом умисного знищення майна, що завдало шкоду в особливо великих розмірах). Згодом постановою від 23.03.2017 перекваліфіковано подію правопорушення на частину другу статті 364 цього ж Кодексу. Зазначено, що знесення будівлі відбулося не на підставі рішення виконкому Харківської міської ради, а задля усунення наслідків аварії, якої, як стверджує Фірма «Ікар-бізнес», насправді не було.
7.          У вересні 2017 року Савченко Ю. О., оскаржуючи рішення та дії суб`єктів владних повноважень, звернулася до Московського районного суду міста Харкова з позовом до КП «Харківські теплові мережі», Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, адміністрації Московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, Харківської міської ради, в якому просила визнати: відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14.11.2013; відсутність компетенції у КП   «Харківські теплові мережі» на видачу акта-припису від 13.11.2013; нечинним і протиправним складений відповідачами акт обстеження від 14.11.2013, яким установлено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі; нечинним і протиправним акт-припис КП   «Харківські теплові мережі» від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості; протиправними дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради щодо знесення нежитлової будівлі за вищевказаною адресою.
8.           05.06.2018 Московський районний суд міста Харкова ухвалою у справі №   643/11941/17, залишеною без змін постановами Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 та Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019, провадження в адміністративній справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Харківської міської ради щодо знесення цієї будівлі можуть бути оскаржені Савченко Ю. О. в порядку цивільного судочинства.
9.          У серпні 2017 року Фірма «Ікар-бізнес» звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом.
10.           31.08.2017 Харківський окружний адміністративний суд ухвалою у справі №   820/3713/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017, відмовив у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення спірної будівлі на тій підставі, що такі вимоги не можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді. Фірмі «Ікар-бізнес» роз`яснено її право на звернення з такими вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.
11.           13.03.2019 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову, якою змінила мотивувальні частини цих судових рішень, зазначивши, що цей спір належить розглядати в порядку господарського судочинства, а не в порядку цивільного судочинства, як зазначено судами попередніх інстанцій, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин.
12.          У травні 2019 року Фірма «Ікар-бізнес» звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до КП «Харківські теплові мережі» про визнання недійсним акта-припису від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості, та протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» на пр.   Тракторобудівників,   104 у м. Харкові. 
13.           22.08.2019 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення у справі №   922/1301/19 про відмову у задоволенні позову, установив при цьому наявність факту існування аварії та проведення відповідачем у період з 14 по 21.11.2013 робіт задля усунення її наслідків. Указав, що дії відповідача не можуть бути визнані неправомірними, оскільки спрямовувалися на ліквідацію наслідків аварії та запобігання виникненню надзвичайної ситуації. Крім того, позовні вимоги Фірми   «Ікар-бізнес» про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення спірної будівлі не призводять до забезпечення ефективного захисту прав.
14.           18.11.2019 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував це рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі й ухвалив в цій частині нове рішення, яким визнав протиправними дії КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення спірної будівлі. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
15.           17.06.2020 Верховний Суд ухвалив постанову, якою скасував постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення вказаної будівлі, змінив рішення Господарського суду Харківської області від 22.08.2019 в цій частині, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Зазначив при цьому, що Фірма «Ікар-бізнес» фактично прагне захистити своє право власності, посилаючись на знищення належного їй на праві власності майна. Саме в цьому полягає її майновий інтерес, за захистом якого вона звернулась до суду. Однак належним способом захисту її прав та інтересів відповідає позовна вимога про відшкодування завданої їй майнової шкоди, оскільки судове рішення про визнання протиправними дій КП   «Харківські теплові мережі» щодо знесення спірної будівлі не призведе до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності. Суд касаційної інстанції зазначив, що протиправність дій юридичної особи є однією зі складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування шкоди і не може бути самостійною позовною вимогою у спорі щодо захисту права власності. Тому відмовив в позові з інших підстав, зокрема неефективності обраного позивачем способу захисту права власності.
16.          У зв`язку з наведеним позивачі звернулися з позовом до господарського суду, заявивши вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо знесення вказаної будівлі та про відшкодування шкоди, завданої демонтажем цієї будівлі.
Короткий зміст судових рішень 
17.           18.05.2021 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення про часткове задоволення цього позову, визнав протиправними дії КП "Харківські теплові мережі" щодо знесення вищевказаної нежитлової будівлі, стягнув з останнього на користь Фірми "Ікар-бізнес" 111   783,62 грн витрат від знищення майна та 3   778,75   грн судового збору, а на користь ФОП Савченко Ю. О. 292 643,38 грн витрат від знищення майна та 6 491,65 грн судового збору. В решті позову відмовив.
18.          Місцевий господарський суд, задовольняючи позов у цих частинах, виходив з того, що дії відповідача по демонтажу нерухомого майна є протиправними і визначена ним до стягнення на користь Фірми "Ікар-бізнес" сума витрат від знищення майна розрахована у відсотковому відношенні від загальної його вартості з урахуванням експертного висновку та належній цій особі частці. 
19.          Поряд з цим суд першої інстанції залишив без задоволення заявлені відповідачем та третьою особою клопотання про застосування позовної давності, яка за вимогою Фірми "Ікар-бізнес" не сплила внаслідок її переривання вчиненням останньою дій шляхом неодноразового звернення до суду задля захисту свого порушеного права.
20.           29.09.2021 Східний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував це рішення місцевого господарського суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалив в цій частині нове рішення про відмову в позові, посилаючись на пропуск позовної давності. При цьому визнав обґрунтованими позовні вимоги Фірми "Ікар-бізнес" про визнання протиправними дій КП "Харківські теплові мережі" щодо знесення спірної будівлі та присуджених судом першої інстанції до стягнення з останнього на її користь витрат від знищення майна.
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
21.          Фірма "Ікар-бізнес" звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Отже, судове рішення Східного апеляційного господарського суду оскаржується в частині відмови у позові Фірми "Ікар-бізнес" про стягнення з КП "Харківські теплові мережі" на її користь 111   783,62 грн витрат від знищення майна та визнання протиправними дій КП "Харківські теплові мережі" у частині знесення спірної нежитлової будівлі. 
22.          Основним доводом касаційної скарги є помилковість апеляційного господарського суду у зроблених ним висновках щодо пропуску позовної давності.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
23.          КП "Харківські теплові мережі" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, а також закрити касаційне провадження у цій справі на підставі частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Позиція Верховного Суду
24.          Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України).
25.          З урахуванням цієї норми та як зазначалося вище, перегляд оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції здійснюється виключно в межах доводів касаційної скарги.
26.          Оскільки касаційна скарга Фірми "Ікар-бізнес" не містить доводів стосовно оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 у частині стягнення з КП "Харківські теплові мережі" на користь ФОП Савченко Ю. О. 292 643,38 грн витрат від знищення майна і визнання за її позовом протиправними дій відповідача щодо знесення вищевказаної нежитлової будівлі, то перегляд оскаржуваної постанови здійснюється судом касаційної інстанції лише в межах доводів і вимог скаржника. При цьому слід зазначити про те, що ФОП Савченко   Ю.   О. не скористалася правом на приєднання до касаційної скарги Фірми "Ікар-бізнес" або звернення із власною касаційною скаргою.
27.          Відповідно до статей 256, 257, 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
28.          За змістом статті 267 цього ж Кодексу сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
29.          Як зазначалося вище, скасовуючи частково рішення місцевого господарського суду про задоволення позову та ухвалюючи в скасованій частині нове рішення про відмову у його задоволенні, апеляційний господарський суд послався на пропуск Фірмою "Ікар-бізнес" позовної давності, про пропуск якої заявили відповідач та третя особа. Вони посилалися на те, що про вказані обставини позивачам було відомо з листопада 2013 року (моменту демонтажу нерухомості) і саме з цього строку розпочала свій перебіг позовна давність. 
30.          Натомість Фірма "Ікар-бізнес" наполягає на тому, що про порушення своїх прав вона довідалася 11.08.2017 після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, з яких дізналася, що демонтаж спірної будівлі відбулося задля усунення наслідків аварії.
31.          Утім, погоджуючись з висновками місцевого господарського суду про підставність позовних вимог Фірма "Ікар-бізнес" про визнання протиправними дій КП "Харківські теплові мережі" щодо знесення спірної будівлі та присуджених судом першої інстанції до стягнення з останнього на її користь витрат від знищення майна, Східний апеляційний господарський суд відмовив у позові саме з підстав пропуску Фірмою "Ікар-бізнес" позовної давності, погодившись з відповідачем та третьою особою про початок її перебігу з листопада 2013 року, тобто з моменту виконання аварійно-відновлювальних робіт, під час яких був присутній директор Фірми "Ікар-бізнес", до відома якого було доведено про здійснення демонтажу будівлі. 
32.          Поряд з цим суд апеляційної інстанції визнав безпідставними посилання Фірми "Ікар-бізнес" на те, що вона не знала та не могла знати про ці обставини, вважаючи, що демонтаж здійснюється на виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 №   605, а про особу, яка його здійснювала, вона дізналася лише після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
33.          Натомість, Східний апеляційний господарський суд 29.09.2021, приймаючи оскаржувану постанову, проігнорував вжиття Фірмою "Ікар-бізнес" усіх залежних від неї заходів задля захисту свого порушеного права шляхом неодноразового звернення до судів, окрім господарської, інших юрисдикцій.
34.          Так, спірний об`єкт нерухомості демонтовано у листопаді 2013 року, тоді як Фірма "Ікар-бізнес" задля захисту своїх прав неодноразово зверталася до судів інших юрисдикцій, а саме: 
- у січні 2014 року Фірма «Ікар-бізнес» оскаржувала у господарських судах рішення Харківської міської ради від 02.10.2013 № 605 про примусовий демонтаж будівлі і її позов був задоволений судовим рішенням Господарського суду Харківської області від 20.03.2014, залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 та Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №   922/123/14;
- у серпні 2017 року, оскаржуючи дії КП «Харківські теплові мережі» щодо демонтажу спірної будівлі, Фірма «Ікар-бізнес» зверталася з позовом до Харківського окружного адміністративного суду (справа №   820/3713/17); 
- у травні 2019 року Фірма «Ікар-бізнес» зверталася до Господарського суду Харківської області з позовом до КП «Харківські теплові мережі» про визнання недійсним акта-припису від 13.11.2013, яким вимагалося демонтувати об`єкт нерухомості, та протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення цієї будівлі (справа №   922/1301/19). Остаточну постанову у цій справі Верховний Суд прийняв 17.06.2020 і саме у цій постанові суд касаційної інстанції зауважив на тому, що судове рішення про визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення спірної будівлі не призведе до відновлення порушеного права Фірми «Ікар-бізнес», тоді як обставина протиправності таких дій є однією зі складових, яка підлягає доказуванню в процесі розгляду справи про відшкодування майнової шкоди. 
35.          Ці судові рішення свідчать, що Фірму «Ікар-бізнес», яка у кінцевому результаті прагнула відшкодувати завдану їй шкоду, було поставлено у положення правової невизначеності шляхом необхідності неодноразового її звернення до судових органів задля отримання компенсації від втрати нерухомості, що перебувала в її власності. 
36.          У постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що «закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження всіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Перебування справи в провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів у порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах. Урахувавши вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що строк для звернення до господарського суду із цим позовом позивачем пропущений з поважних причин». 
37.          У постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, яка враховується відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду відзначила, що: «з урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. А тому питання щодо застосування позовної давності має вирішуватись судом в конкретній справі залежності від змісту порушеного права та конкретних обставин, на які посилається позивач в обґрунтування свого порушеного права як власника майна».
38.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на необхідність дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого ефективність позовної вимоги треба оцінювати залежно від того, чи призведе її задоволення до реального захисту права чи інтересу позивача без необхідності повторного, додаткового звернення до суду. Судовий захист має бути таким, щоби в одному процесі вирішити спір і не залишати потреби у вжитті додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №   910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №   522/1528/15-ц, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі №   910/10011/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 23.11.2021 у справі №   359/3373/16-ц, від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18, від 20.10.2021 у справі №   9901/554/19).
39.          Тобто в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним і забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).
40.          Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовна давність для звернення до суду з цим позовом станом на 10.08.2020 Фірмою «Ікар-бізнес» не пропущена, оскільки переривалася у зв`язку з вчиненням нею дій щодо захисту свого порушеного права. До того ж цей висновок спрямований на усунення правової невизначеності і досягнення особою правового результату. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано залишив без задоволення клопотання відповідача та третьої особи про застосування позовної давності.
41.          Отже, Верховний Суд вважає, що за обставин конкретної справи (зокрема, беручи до уваги неодноразове звернення Фірми «Ікар-бізнес» до суду задля захисту своїх прав) ухвалення місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог Фірми «Ікар-бізнес» не порушує принципу юридичної визначеності.
42.          Як зазначено раніше, у період з 14 по 20.11.2013 на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 №   605 про звільнення території від безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів, у тому числі від павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, демонтовано належний позивачам об`єкт нерухомості.
43.          Згодом у судовому порядку скасовано це рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 №   605 у частині включення цього об`єкта до переліку самовільно розміщених об`єктів, від яких звільняється територія міста, та виключено його з переліку самовільно розташованих об`єктів. 
44.          Звернувшись до суду з цим позовом, скаржник намагається захистити своє порушене право шляхом визнання протиправними дій щодо знесення його нерухомості та відшкодування йому витрат від знищення майна та упущеної вигоди. Поряд з цим суди попередніх інстанцій по-різному визначили строк, в який Фірма "Ікар-бізнес" може реалізувати своє право захисту.
45.          Поряд з цим судом апеляційної інстанції не враховано, що якщо особа внаслідок спливу позовної давності втратила можливість судового захисту майнового права, то  ця ситуація може розглядатися у контексті статті 1 Першого Протоколу  до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
46.          У постанові від 22.02.2022 у справі № 761/36873/18 Велика Палата Верховного Суду, яка враховується в силу положень частини четвертої статті 300 ГПК України, вказувала на те, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
47.          До того ж Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів («BRUMARESCU V. ROMANIA», № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ, від 28.10.1999). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи («LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA», № 76943/11, пункт 123, ЄСПЛ, від 29.11.2016). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними («S.W. v. THE UNITED KINGDOM», № 20166/92, пункт 36, ЄСПЛ, від 22.11.1995).
48.          З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, всебічно встановивши усі обставини справи та оцінивши докази, а також беручи до уваги, що спір має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення, ухвалив законне та справедливе рішення з огляду на вжиття скаржником протягом тривалого періоду часу заходів захисту своїх прав з огляду на наявність численних спорів, у тому числі щодо визначення належної юрисдикції їх вирішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
49.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
50.          Згідно зі статтею 312 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
51.          Ураховуючи викладене вище, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції частково підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду Харківської області від 15.05.2021 у частині задоволених позовних вимог Фірми "Ікар-бізнес" залишенню в силі як таке, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати
52.          Оскільки касаційна скарга Фірми "Ікар-бізнес" підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню частково, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі частково, понесені Фірмою "Ікар-бізнес" витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції відповідно до статті 129 ГПК України підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 у справі №   922/2528/20 в частині скасування рішення Господарського суду Харківської області від 15.05.2021 щодо задоволених позовних вимог Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю й ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні скасувати, а рішення Господарського суду Харківської області від 15.05.2021 в цій частині залишити в силі.
3. Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.   Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119) на користь Фірми "Ікар-бізнес" - Товариства з обмеженою відповідальністю (61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, 36, кв. 21) 7   557 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн 50 коп. судового збору за подання касаційної скарги.
Доручити Господарському суду Харківської області видати наказ на виконання цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                          В. Ю. Уркевич