Постанова 
Іменем  України
 
03 травня 2022 року
м. Київ
справа № 742/932/20
провадження № 61-15522св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Прилуцький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство «Сетам»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Леонід Сергійович, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Бобрової І. О., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Прилуцький МВ ДВС) про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування моральної шкоди. 
На обґрунтування позову посилався на те, що 23 липня 2019 року він взяв участь у електронних торгах на сайті Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») за лотом № 360741 - мікроавтобус «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, та став переможцем торгів, зробивши ставку у сумі 142 907,19 грн.
20 серпня 2019 року Прилуцьким міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі - Прилуцький  МВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області) складений та затверджений акт про проведені електронні торги, на підставі якого 23 серпня 2019 року зазначений транспортний засіб передано йому.
13 вересня 2019 року позивач звернувся до територіального сервісного центру № 0741 з метою перереєстрації транспортного засобу «Volkswagen LT35». Під час дослідження мікроавтобуса працівниками сервісного центру виявлено, що частина маркувальної панелі розміром 240х170 мм із нанесеним на ній ідентифікаційним позначенням номера кузова приєднана до суміжних ділянок кузова досліджуваного автомобіля способом, який не використовується заводом-виробником.
За фактом знищення, підробки або зміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019030130001035 від 14 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
19 вересня 2019 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області накладено арешт на зазначений автомобіль.
Тому проданий 23 липня 2019 року позивачеві на прилюдних торгах транспортний засіб є річчю, обмеженою в обороті, яка не може бути реалізована. Зазначене унеможливило використання придбаного майна за своїм призначенням, що призвело до порушення прав позивача як споживача.
Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу суперечить актам цивільного законодавства, то він може бути визнаний недійсним відповідно до статей 203, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Крім того йому завдана моральна шкода, яка полягає у психологічному розчаруванні та переживаннях позивача через незаконні дії відповідача.
З урахуванням наведеного позивач просив визнати недійсними електронні торги за лотом № 360741, про що складений протокол проведення електронних торгів № 424117, проведені 23 липня 2019 року ДП «Сетам» з продажу транспортного засобу - мікроавтобуса «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, під час примусового виконання виконавчого листа № 2-673, виданого 24 квітня 2007 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з  ОСОБА_2 грошових коштів на користь ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу, що був укладений за наслідком проведення електронних торгів за лотом № 360741, проведених 23 липня 2019 року ДП «Сетам» під час примусового виконання виконавчого листа № 2-673, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, сплачені за лотом № 360741 на електронних торгах 23 липня 2019 року у сумі 142 907,19 грн та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн. 
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано недійсними електронні торги за лотом № 360741, проведені 23 липня 2019 року ДП «Сетам» під час виконання виконавчого листа № 2-673, виданого 24 квітня 2007 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення грошових коштів з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , з продажу транспортного засобу мікроавтобуса Volkswagen LT35, 1999 року випуску, номер кузова  НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу мікроавтобуса Volkswagen LT35, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, що був укладений за наслідком електронних торгів за лотом № 360741, проведених 23 липня 2019 року ДП «Сетам» при виконанні виконавчого листа № 2-673, виданого 24 квітня 2007 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 . Стягнуто з Прилуцького МВ ДВС грошові кошти у сумі 142 907,19 грн, сплачені за лотом № 360741 на електронних торгах, проведених 23 липня 2019 року ДП «Сетам» при виконанні виконавчого листа № 2-673, виданого 24 квітня 2007 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення грошових коштів з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний автомобіль є річчю, що обмежена в обороті, тому він не може бути реалізованим,проте автомобіль проданий позивачу за результатами проведення електронних торгів. Тому наявні підстави для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним з підстав недодержання у момент його укладення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України, із застосуванням наслідків, встановлених частиною першою статті 216 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав належних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди.
Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2021 року стягнуто з Прилуцького МВ ДВС на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 650,00 грн.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року та додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у справі за позовом покупця (переможця торгів) про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачі мають залучатися інші сторони правочину: державна виконавча служба та організатор торгів ДП «Сетам». Оскільки позивач не зазначив усіх необхідних відповідачів у цій справи, зокрема ДП «Сетам», то наявні підстави для відмови у задоволенні позову.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Л. С., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановлював чи мало місце порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача. Суд апеляційної інстанції не врахував, що справа розглядалась за участі ДП «Сетам» як третьої особи, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17, від 11 червня 2019 року у справі № 920/1316/14, від 26 вересня 2019 року у справі № 11/19, від 18 серпня 2020 року у справі № 5023/4363/12, від 10 лютого 2021 року у справі № 910/11305/18, від 05 травня 2020 року у справі № 658/122/18, від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/15, від 25 червня 2020 року у справі № 904/2922/18; Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15, від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16, від 04 листопада 2015 року у справі № 669гс15.
У листопаді 2021 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому Прилуцький МВ ДВС просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Л. С., на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 квітня 2007 року у справі № 2-673 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Постановою старшого державного виконавця від 15 травня 2007 року відкрито виконавче провадження № 4823848 з виконання виконавчого листа, виданого на підставі зазначеного рішення (т. 1, а. с. 59, 60). Ухвалою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 травня 2011 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з  ОСОБА_4 на ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 61).
З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 124534967 та копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 55753692 випливає, що постановою державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області від 23 лютого 2016 року у виконавчому провадженні № 4823848 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження (т. 1, а. с. 62, 63).
Результатами аналітичного пошуку транспортного засобу у «НАІС ДДАІ» МВС України, проведеного 29 серпня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, номер кузова   НОМЕР_3 , державний номерний знак  НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 67).
Постановою державного виконавця Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області від 03 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 4823848 зазначений автомобіль оголошено у розшук (т. 1, а. с.69) та 16 жовтня 2018 року затриманий працівниками поліції і доставлений на майданчик тимчасового тримання (т. 1, а. с. 70).
27 грудня 2018 року державною виконавчою службою на підставі доручення від 04 грудня 2018 року здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме автомобіля «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, номер кузова   НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ключів від замка запалення і технічного паспорта, які на момент здійснення дій відсутні (т. 1, 
а. с. 71-74).
Постановою державного виконавця від 25 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 4823848 за несплату аліментів на ОСОБА_2 накладено штраф на користь ОСОБА_3 у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає 38 539,81 грн (т. 1, а. с. 77). Постановою державного виконавця від 21 серпня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто 8 103,17 грн виконавчого збору (т. 1, а. с. 91).
27 травня 2019 року суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 провів незалежну оцінку належного ОСОБА_2 автомобіля «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та визначив його ринкову вартість у сумі 140 105 грн (т. 1, а. с. 78-79). За проведення оцінки Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області сплатило на рахунок ФОП ОСОБА_5 винагороду у розмірі 1 895,00 грн (т. 1, а. с. 80).
04 червня 2019 року Прилуцький МВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області направило до ДП «Сетам» заявку на реалізацію шляхом електронних торгів арештованого майна боржника ОСОБА_2 , а саме мікроавтобуса «Volkswagen LT35», 1999 року випуску. У заявці зазначено, зокрема, загальну характеристику автомобіля, вказано, що ключі від замка запалення та технічний паспорт відсутні (т. 1, а. с. 83-84).
З копії протоколу проведення електронних торгів № 424117, проведених 23 липня 2019 року ДП «Сетам», сформованого 07 серпня 2019 року, випливає, що ОСОБА_1 взяв участь та став переможцем на електронних торгах за лотом № 360741 - транспортний засіб мікроавтобус Volkswagen LT35, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору. Ціна продажу автомобіля визначена у сумі 142 907,19 грн, з яких 5 253,94 грн - сума сплаченого гарантійного внеску, 1 891,42 грн - розмір додаткової винагороди організатору торгів та 135 761,83 грн - сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця (Прилуцький МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області). За змістом протоколу загальна сума винагороди організатору торгів ДП «Сетам» за послуги з організації та проведення торгів становить 7 145,36 грн (т. 1, а. с. 17-19).
Актом про проведені електронні торги з реалізації нерухомого майна від 20 серпня 2019 року підтверджується факт виникнення у  ОСОБА_1 права власності на придбане на електронних торгах рухоме майно - автомобіль «Volkswagen LT35», 1999 року випуску. Зазначений акт став підставою для отримання реалізованого майна у зберігача (т. 1, а. с. 20).
На підставі акта видачі майна від 23 серпня 2019 року автомобіль передано переможцю електронних торгів ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 21).
На виконання розпорядження державного виконавця від 21 серпня 2019 року № 4823848 отримані грошові кошти у сумі 135 761,83 грн розподілено та перераховано: на користь ОСОБА_3 - 81 031,74 грн та 38 539,81 грн аліментів та штрафу відповідно, 8 103,17 грн - виконавчого збору, 96,11 грн - витрат виконавчого провадження, 1 895,00 грн - за проведення оцінки, 6 096,00 грн за зберігання транспортного засобу (т. 1, а. с. 92, 93).
Відповідно до висновку експертного дослідження від 13 вересня 2019 року № 3/0741/25Д до територіального сервісного центру ТСЦ № 0741 звернувся ОСОБА_1 для проведення перереєстрації транспортного засобу - мікроавтобуса «Volkswagen LT35», 1999 року випуску, номер кузова  НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, однак під час його огляду працівники сервісного центру виявили, що частина маркувальної панелі, розміром 240х170 мм із нанесеним на ній ідентифікаційним позначенням номера кузова  НОМЕР_4 приєднана до суміжних ділянок кузова досліджуваного автомобіля способом, який не використовується заводом-виробником (т. 1, а. с. 23-25 ). Зазначене також встановлено експертом у висновку від 28 жовтня 2019 року № 126 (т. 1, а. с. 26-29).
19 вересня 2019 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області накладено арешт на спірний автомобіль, належний ОСОБА_1 , акт про проведені електронні торги та ключі від нього, із забороною розпорядження вказаним майном, але без заборони користування та володіння ним (т. 1, а. с. 22).
13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького МВ ДВС з претензією про повернення коштів, сплачених ним у сумі 135 761,83 грн за придбаний автомобіль «Volkswagen LT35», оскільки користуватися ним неможливо (т. 1, а. с. 30). 
Листом від 09 грудня 2019 року № 18-43/28/14.15/35060 відповідач повідомив про неможливість застосування частини першої статті679 ЦК України, оскільки з наданих документів вбачаються ознаки кримінального правопорушення (т. 1, а. с. 31).
Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає у продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.
Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та/або організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, як відповідачі мають залучатися усі сторони правочину - відповідний орган державної виконавчої служби, організатор електронних торгів і переможець таких торгів.
Подібний правовий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).
Отже, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, а також покупець - переможець електронних торгів.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, у разі ухвалення судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Звертаючись із позовом про визнання недійсними електронних торгів, ОСОБА_1 як переможець торгів пред`явив позов лише до однієї із сторін правочину - Прилуцького МВ ДВС, проте не зазначив як відповідача організатора електронних торгів - ДП «Сетам». 
Водночас у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачі мають залучатись усі сторони правочину: державна виконавча служба та організатор торгів.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17, відповідно до яких відчуження майна на електронних торгах, як угода купівлі-продажу, є багатостороннім правочином і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. 
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц).
З урахуванням зазначеного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Отже, встановивши, що у цій справі як відповідача залучено лише Прилуцький МВ ДВС та не залучено як співвідповідача організатора торгів - ДП «Сетам», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування постанови Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 658/122/18 (провадження № 61-44179св18), в якій у справі за позовом про визнання недійсними електронних торгів суди розглянули справу за участі організатора торгів - ДП «Сетам» як третьої особи, а не відповідача.
Верховний Суд відхиляє зазначені доводи, оскільки у справі, на яку посилається заявник, встановлені інші фактичні обставини справи, що вплинуло на результат вирішення справи. Зокрема, у справі № 658/122/18 у задоволенні позову про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта державного виконавця про проведені електронні торги, свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовлено. Тому у зазначеній  справі суди не вирішили питання про права та інтереси ДП «Сетам». 
Водночас у справі, що переглядається, задовольнивши позов, суд першої інстанції вирішив питання про права ДП «Сетам», яке мало брати участь у справі як відповідач, а не третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У касаційній скарзі заявник також посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду: від 13 березня 2018 року у справі №  911/494/17, від 11 червня 2019 року у справі № 920/1316/14, від 26 вересня 2019 року у справі у справі № 11/19, від 18 серпня 2020 року у справі № 5023/4363/12, від 10 лютого 2021 року у справі № 910/11305/18, відповідно до яких під час вирішення спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення того, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів;
від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17, від 25 червня 2020 року у справі № 904/2922/18, відповідно до яких недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Тому для вирішення питання про визнання недійсним оспорюваного правочину правове значення має встановлення впливу наслідку вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи;
у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15, від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16, від 04 листопада 2015 року у справі № 669гс15, відповідно до яких тлумачення статей 16, 203, 215 ЦК свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Верховний Суд відхиляє посилання на зазначені постанови, оскільки вони стосуються вирішення справи по суті та не підлягають перевірці з огляду на пред`явлення позову не до усіх належних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З огляду на те, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Леонід Сергійович, залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
 
                                                                                                                        А. С. Олійник
 
                                                                                                                        Г. І. Усик