ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 480/4079/18
адміністративне провадження № К/9901/32167/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області, третя особа: начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М., про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді, провадження в якій відкрито, 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (у складі: головуючого судді Гелети С.М.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року (у складі колегії: головуючого судді: Любчич Л.В., суддів: Спаскіна О.А.,  Присяжнюк О.В.) у справі №480/4079/18, 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі -відповідач, ГУ НП України в Сумській області), третя особа: начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М., в якому просив визнати протиправними дії т.в.о. начальника ГУ НП в Сумській області Лушпієнко М.М. щодо видачі наказу "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Краснопільського відділення поліції" від 27.08.2018 № 1579 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; скасувати наказ ГУ НП в Сумській області від 27.08.2018 № 1579; поновити на посаді слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області з 27 серпня 2018 року.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював на посаді слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області; позивача було звільнено із служби в поліції у зв`язку із тим, що він перебував під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) у стані алкогольного сп`яніння; разом з тим, такі обставини не підтверджуються жодним доказом; постановою Зарічного районного суду м. Суми по адміністративному матеріалу складеного за статтею 130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, позивач вважав, що  відповідач передчасно звільнив його зі служби із поліції.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
4. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Краснопільського відділення поліції» від 27.08.2018 №1579 в частині, що стосується ОСОБА_1 , прийнятий в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством.
5. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначали, що за наявності обґрунтованих підозр щодо сильного алкогольного сп`яніння після скоєння ДТП, позивач відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим не спростував відповідну підозру щодо алкогольного сп`яніння.
6. Зважаючи на обставини справи, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, а знаходження позивача у відпустці не спростовує факт того, що він перебуває на службі в правоохоронному органі, є діючим співробітником поліції, зокрема, слідчим.
7. Посилання позивача на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018, суди попередніх інстанцій вважали такими, що не спростовують факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку; вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах адміністративного провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8. Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судами попередніх інстанцій дійсних обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
9. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на незаконність проведення службового розслідування, за результатом якого було складено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участі позивача; останній зазначає, що не був ознайомлений з наказом № 1063 від 21.08.2018, не був ознайомлений з наказом № 446 о/с від 21.08.2018, та при ньому не складались акти відмов від ознайомлення із наказами та відмови від дачі пояснень; позивач звертає увагу, що відповідно до наказу № 1063 від 21.08.2018 його було відкликано з чергової відпустки з 22 серпня 2018 року, тому всі акти про відмову від дачі пояснень могли складатись тільки з моменту виходу на роботу, тобто з 22 серпня 2018 року, що не було досліджено судами попередніх інстанцій.
10. Позивач вважає, що суд першої та апеляційної інстанцій неправомірно визначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як вимогою позивача було проведення освідування за обов`язкової участі адвоката відповідно до вимог КПК України; суди не взяли до уваги, що ОСОБА_1 навіть будучи поліцейським, має право на захист своїх прав, має право на адвоката тощо.
11. Касатор зазначає, що Наказ № 157 від 27.08.2018, за яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції у дисциплінарному порядку, є незаконними, так як позивач не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та ступінь його вини в скоєнні ДТП повинно визначатись судом за результатами розгляду кримінального провадження та з врахуванням всіх обставин.
12. Касатор вказує, що суд апеляційної інстанції не надав законної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в рамках адміністративного провадження, про що дав пояснення поліцейським та вимагав проводити освідування в рамках кримінального проваження за обов`язкової присутності адвоката тощо; суд першої та апеляційної інстанцій повинні були врахувати обставини та факти, встановлені постановою Зарічного суду м. Суми від 06.11.2018 по справі № 591/5058/18, яка набрала законної сили, в частині чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено, оскільки в частині щодо вчинення особою певних дій або бездіяльності, таке рішення суду є обов`язковим для адміністративного суду в силу вимог частини 6 статті 78 КАС України.
13. До Верховного Суду від Головного управління Національної поліції України в Сумській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначаючи про те, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими, відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 - залишити без змін.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
14. Касаційна скарга  ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 19 листопада 2019 року.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №480/4079/18.
17. Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2022 дану справу призначено до попереднього розгляду за наявними у ній матеріалами.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
18. Судами попередніх інстанцій встановлено, а сторонами не спростовано, що Наказом ГУНП в Сумській області від 21.08.2018 №1063 призначено та проведено службове розслідування відносно ОСОБА_1 за фактом наїзду на двох пішоходів, які перетинали проїздну частину по регульованому пішохідному переходу на зелене світло світлофора, отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані до лікувальних закладів.
19. Наказом ГУНП в Сумській області від 21.08.2018 №446о/с відкликано позивача із відпустки з 22 серпня 2018 року у зв`язку із крайньою необхідністю, про що його було повідомлено, складено акт від 21.08.2018 про відмову від ознайомлення з наказом № 446о/с від 21.08.2018, заперечення ОСОБА_1 про застосування аудіо та відео фіксації. Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення за фактом ДТП з потерпілими, з посиланням на статтю 63 Конституції України, заперечував проти застосування аудіо та відео фіксації, про що складено акт від 21.08.2018.
20. 23 серпня 2018 року затверджено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участі слідчого слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, реєстрації в ЄРДР відомостей про скоєні ОСОБА_1 кримінальне правопорушення, повідомлення про підозру та порушення службової дисципліни.
21. Під час проведення службового розслідування встановлено, що 21 серпня 2018 року о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 ознаків алкогольного сп`яніння з місця ДТП його доставлено до Сумського обласного наркологічного диспансеру. Від проходження медичного огляду позивач відмовився, складено відповідний акт. За фактом ДТП 21 серпня 2018 року слідчим відділом Сумського ВП внесено відомості до ЄРДР під №12018200440002736 за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), і в подальшому позивача затримано в порядку статті 208 КПК України. 
22. 22 серпня 2018 року прокуратурою Сумської області визначено підслідність кримінального провадження, і в подальшому передано для проведення подальшого досудового розслідування до слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області, яким проводиться досудове розслідування кримінального провадження №22018200000000100 від 04.07.2018 за частиною 3 статті 368 КК України та об`єднано в одне кримінальне провадження. За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження 22 серпня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 368, частиною 2 статті 286 КК України. 
23. 23 серпня 2018 року Зарічний районним судом м. Суми позивачу обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів контролю.
24. Наказом №157 від 27.08.2018 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції у дисциплінарному порядку.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №4бО-ІХ, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу III «Перегляд судових рішень».
26. Разом з тим, пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
27. Оскільки касаційна скарга подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-1Х, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями КАС України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.
28. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
30. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
31. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
33. Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
34. Положеннями статті 19 вказаного Закону також передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
35. За змістом пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
36. Приписами пункту 9 розд. ІІ Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону № 580 передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).
37. Як встановлено судами попередніх інстанцій, фактичною підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стали висновки комісії службового розслідування про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилася у ігноруванні завдань та обов`язків визначених посадовою інструкцією, Присяги працівника поліції, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1,7 Дисциплінарного статуту, статті 3, п.п. 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, негідну поведінку у позаслужбовий час, яка не відповідає високому званню працівника поліції, у частині обов`язку бути прикладом у дотриманні громадського порядку та беззаперечному дотриманні законодавства, зокрема, відмову 21 серпня 2018 року від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, що дозволяло зняти підозру (звинувачення) у керуванні транспортним засобом у такому стані, допущенні порушення вимог пункту 1.16 наказу ГУ НП від 30.05.2018 №723 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни у підрозділах ГУНП в Сумській області та профілактики надзвичайних подій за участі поліцейських» тощо.
38. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом.
39. Так, відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
40. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (стаття 5 Дисциплінарного статуту)
41. Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
42. Положеннями статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
43. З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку. (стаття 14 Дисциплінарного статуту)
44. Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу (далі - особи РНС) органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначено в Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (чинної на час виникнення спірних правовідносин).
45. Відповідно до пунктів 2.1. та 2.5, 2.6 цієї Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.
Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
46. Відповідно до пп. 6.2.2 пункту 6.2 розд. VI цієї Інструкції факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування <…>.
47. Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015   № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві   юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1413/27858), передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
48. Відповідно до пункту 6-7 розд. 1 Інструкції № 1413/27858 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
49. Згідно з пунктом 9 розд. ІІ Інструкції № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
50. Відповідно до пункту 1 розд. І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179): ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
51. За змістом пункту 5 розд. І Правил №1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
52. Згідно з пунктом 1 розд. ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; <…> поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати <…>.
53. Приписами пункту 3 розд. IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
54. Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
55. Верховний Суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
56. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
57. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18.
58. Верховний Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
59. Окрім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, 15 серпня 2018 року позивачем підписано та отримано пам`ятку, у якій зазначалося про заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відносно працівників, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення із служби в НП України.
60. Разом з тим, за наявності обґрунтованих підозр щодо сильного алкогольного сп`яніння після скоєння ДТП, позивач відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим не спростував відповідну підозру щодо алкогольного сп`яніння.
61. Верховний Суд додатково звертає увагу, що в Наказі від 21.08.2018 № 1063 «Про призначення та проведення службового розслідування», чітко визначено, що з метою підтвердження чи спростування в діях ОСОБА_1 складу саме  дисциплінарного проступку призначене службове розслідування.
62. У висновку службового розслідування та у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача чітко зазначено, що підставою для звільнення у дисциплінарному порядку є наявність у його діях саме дисциплінарного проступку, що не пов`язано із притягненням останнього до кримінальної або адміністративної відповідальності.
63. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, не зупинившись при червоному сигналі світлофора, здійснив наїзд на двох пішоходів, які перетинали проїжджу частину по регульованому пішохідному переходу на зелене світло світлофора, унаслідок чого останні отримали множинні тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувальних закладів. 
64. Окрім того встановлено, що з місця ДТП позивача доставлено до Сумського обласного наркологічного диспансеру, оскільки останній мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю при видиханні з ротової порожнини); від проходження медичного огляду останній відмовився (висновок від 21.08.2018 № 3590). 
65. Зважаючи на встановлені обставини справи та характер спірних правовідносин, з урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, а знаходження позивача у відпустці не спростовує факт того, що він перебуває на службі в правоохоронному органі, є діючим співробітником поліції, зокрема, слідчим.
66. Частиною 6 статті78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
67. Судами попередніх інстанцій враховано наявність постанови Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018 у справі №591/5058/18 в питанні відсутності в діях скаржника події та складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Але при цьому, враховуючи те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин, у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин, повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм, а саме Закону України «Про національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту, інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ тощо.
68. Верховний Суд звертає увагу, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018 року у справі № 591/5058/18, на неврахування якої судами попередніх інстанцій посилається касатор, не містить спростувань щодо наявності в момент вчинення ДТП ознак алкогольного сп`яніння. Вказаним судовим рішенням хоч і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, проте з підстав поважності причин для відмови від проходження медичного огляду в розумінні частини 1 статті 130 КУпАП, оскільки об`єктивну сторону цього діяння складала відмова особи проходити відповідний огляд саме у встановленому порядку в межах справи про адміністративне правопорушення, який зумовлюється в першу чергу дотриманням прав особи, в тому числі права на захист.
69. В контексті наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного, однак не дисциплінарного проступку.
70. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3950/18, від 29 листопада 2019 року у справі №824/832/18-а.
71. При цьому слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
72. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
73. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі Ringvold v. Norway , заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
74. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 824/355/17-а.
75. За результатами проведеного службового розслідування, обставини допущення порушення службової дисципліни знайшли своє підтвердження, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу № 1579 від 27.08.2018. Зазначений наказ виданий у передбаченому законом порядку з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством і обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_1 проступку.
76. Доводи касатора про те, що висновок службового розслідування затверджений за наявності «сфальсифікованих актів щодо відмови від дачі пояснень», не беруться до уваги Верховним Судом, оскільки позивач у суді першої та апеляційної інстанції такими доводами не обґрунтовував позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, а відтак такі не можуть бути предметом розгляду в суді касаційної інстанції.
77. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративною судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
78. Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
79. Враховуючи наведене, оцінивши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновків, що судами попередніх інстанції повно та всебічно встановлено фактичні обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а відтак касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
80. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях та даної постанови.
81. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.   341,   343,   349,   350, 355,   356,   359 КАС України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №480/4079/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко