ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 372/3844/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Висоцька Г.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 травня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Беспалова О.О.
                                                            Мєзєнцева Є.І.
При секретарі:                              Шепель О.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області в особі поліцейського Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області Іщенка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області в особі поліцейського Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області Іщенка Олександра Володимировича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 статті 121 КУпАП.
Адміністративний позов мотивований тим, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем із неосвітленим номерним знаком, однак на час початку ним руху даним транспортним засобом номерний знак освітлювався і прилад освітлення очевидно вийшов з ладу під час руху, що в силу технічних характеристик автомобілю позивач бачити не міг. На місці зупинки ним була усунута несправність. Склад правопорушення не містить вини позивача, а тому підстав для притягнення його до відповідальності немає.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що дії інспектора є правомірними, оскільки саме керування автомобілем з неосвітленим номерним знаком містить склад даного адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції позивач переконався, що не працює підсвітка заднього номерного знаку, але на момент початку руху даним транспортним засобом номерний знак освітлювався і прилад освітлення очевидно вийшов з ладу під час руху. Апелянт наголошує, що працівники поліції доказів того, що номерний знак під час його керування автомобілем не освітлювався не надали. Сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. 
Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, а також зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2021 року близько 19 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Знам`янка Н-О 37 км. ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , із непрацюючою підсвіткою номерного знаку.
Постановою поліцейського Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області Іщенка Олександра Володимировича серії БАВ №546210 від 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 статті 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 10 Закону України «Про дорожній рух» на власника транспортного засобу покладено обов`язок здійснювати заходи щодо утримання у справному технічному стані транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
За приписами пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Згідно п.2.9 в) водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до ч.6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Отже, керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.6 статті 121 КУпАП.
Згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 статті 74 КАС України).
Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечував, що під час зупинки інспектором його автомобіля задній номерний знак транспортного засобу дійсно не освітлювався, проте наголошував, що наведене не свідчить про те, що і під час руху автомобіля номерний знак так само не освітлювався. Також наполягав на тому, що перед початком руху транспортного засобу він перевірив його технічний стан, зокрема, включивши освітлювальні прилади автомобіля та здійснювавши погрузну вантажу в багажник, водій відмітив справність освітлення номерного знаку.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що на підтвердження вини позивача, а також в обґрунтування правомірності прийнятого відносно нього рішення, відповідачем не було надано відеозапис з бодікамери поліцейського та в порушення практики Верховного Суду в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис.
Колегія суддів відхиляє такі доводи позивача, вважаючи їх намаганням уникнути відповідальності, і приходить до висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 статті 121 КУпАП, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови.
Так, за правилами ч. 1-3 статті 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Викладене, у свою чергу, свідчить, що обов`язковою умовою зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є те, що такий запис здійснювався. При цьому, необхідно враховувати, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», який набрав чинності 27 вересня 2018 року, абзац 4 частини 3 статті 283 КпАП України викладено у такій редакції: «технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався)». Матеріали справи свідчать, що безпосередньо запис адміністративного правопорушення у момент його вчинення поліцейським не здійснювався, а відтак в останнього був відсутній обов`язок із зазначення в оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким такий запис здійснювався. 
Показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 про наявність освітлення номерного знаку під час виїзду автомобіля із м. Києва не можуть вплинути на висновок суду щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки склад адміністративного правопорушення, визначений ч.6 статті 121 КУпАП, передбачає необережну форму вини. 
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.
Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2022 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       О.О. Беспалов
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев