ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4779/22 Справа № 204/3252/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого –                 Максюти Ж.І.,
суддів –                 Свистунової О.В., Деркач Н.М.
за участю секретаря                 Усик А.Д.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПРИВАТБАНК", адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року за заявою Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПРИВАТБАНК", заінтересована особа Дніпровська міська рада про визнання спадщини відумерлою, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив:
- визнати відумерлою спадщину, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1, житлова площа 31,1, матеріали стін цегла, технічний опис майна: в житловому будинку літ.Б-2 квартира АДРЕСА_2 , яка складається з: 1-коридор, 2 – туалет, 3 – житлова, 4 – кухня, 5,6 – житлові, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ;
- передати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1, житлова площа 31,1, матеріали стін цегла, технічний опис майна: в житловому будинку літ.Б-2 квартира АДРЕСА_2 , яка складається з: 1-коридор, 2 – туалет, 3 – житлова, 4 – кухня, 5,6 – житлові, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді – Дніпровській міській раді.
       В обґрунтування поданої заяви заявник вказав, що 01.02.2008 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № DNK0GА00000072. Згідно договору ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 22 143,20 доларів США на строк з 01.02.2008 року по 01.02.2018 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.
       В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 01.02.2008 року уклали договір іпотеки № DNK0GА00000072, за умовами якого в іпотеку було передано квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Іпотечне майно належало Іпотекодавцю на праві власності.
       Позичальник не повернув своєчасно Кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором № DNK0GА00000072. Таким чином, в порушення умов Договору позичальник зобов`язання за вказаним Договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором позичальник станом на 18.02.2021 року має заборгованість - 140978,35 доларів США, яка складається з наступного: 20 292,38 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 28 956,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 915,58 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 90 813,53 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
       У зв`язку з викладеними обставинами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, проте дане право не може бути реалізовано у зв`язку зі смертю власник іпотечного майна, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2022 року в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовлено.
       Не погодившись з таким рішенням, заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.
       В апеляційній скарзі заявник зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що донька померлого ОСОБА_3 у встановлений законом строк прийняла спадщину, тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його заяви.
       Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що 01.02.2008 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № DNK0GА00000072. Згідно договору ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 22 143,20 доларів США на строк з 01.02.2008 року по 01.02.2018 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором (арк.с.19-21).
       Відповідно до Додатків № 1 та № 2 до кредитного договору сторонами кредитного договору погоджено загальну вартість кредиту та графік погашення кредиту (арк.с.21 зворот, 22). 
       01.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки DNK0GА00000072, відповідно до якого ОСОБА_1 надано в іпотеку нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_3 , в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором (арк.с.23-24).
       Відповідно до розрахунку заборгованості позивача заборгованість ОСОБА_2 за договором № DNK0GА00000072 від 01.02.2008 року станом на 18.02.2021 року становить в загальному розмірі 140978, 35 доларів США, що складає еквівалент 3933831, 68 грн. (арк.с.29-33).
       Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 11.06.2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 , на праві приватної власності, частка власності 1/1 (арк.с.37).
       01.07.2020 року, АТ КБ «ПриватБанк» направлена на адресу боржника ОСОБА_2 , іпотекодавця ОСОБА_1 претензії кредитора (арк.с.35,36).
       Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 травня 2012 року ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 56 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 3384 (арк.с.73 зворот,76).
       10 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 , після смерті батька ОСОБА_1 (арк.с.71 зворот).
       Відповідно до постанови державного нотаріуса Третьої дніпропетровської нотаріальної контори Янкової І.В. від 10.11.2014 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину, та рекомендовано звернутися до суду для продовження терміну на прийняття спадщини (арк.с.76 зворот).
       16.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Третьої дніпровської нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , повідомлення про яку було направлено нотаріальною конторою на адресу ОСОБА_3 (арк.с.85 зворот, 86, 94, 94 зворот).
       Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Підставами визнання спадщини відумерлою є:
1) фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом;
2) позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування;
3) відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом;
4) неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.
       Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці усунені від спадщини.
       Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

       До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
       Відповідно до матеріалів справи після смерті ОСОБА_1 , який виступав іпотекодавцем за кредитним договором № DNK0GА00000072 від 01.02.2008 року, його дочка ОСОБА_3 10.11.2014 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, якій постановою державного нотаріуса Янкової І.В. було відмовлено та роз`яснено право звернення до суду для продовження терміну на прийняття спадщини.
       Відповідно до ст. 388 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
       Рішення про визнання спадщини відумерлою можливе лише у разі безумовного встановлення таких фактів, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником (не спадкоємцем) померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті.
       Однак, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_1 наявна спадкоємиця за законом ОСОБА_3 , яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
       Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Таким чином, обставини встановлені судом та докази, що підтверджують їх, за висновком суду, є такими, які вказують на відсутність правових підстав для визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра, оскільки наявність спадкоємиці, виключає можливість застосування до правовідносин положень ст. 1277 ЦК України.
       Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи представник заявника не скористався своїми процесуальними правами та не подавав клопотань про залучення до участі у справі спадкоємиці померлого, з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, не заявив будь-яких клопотань про витребування доказів, які б доводили факт відумерлості спадщини іпотекодавця ОСОБА_1 .
       Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
       Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
       Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
       Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2)         ці обставини визнані судом поважними.

       У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 357/13630/16 (провадження № 61-29172св18) зазначено, що аналіз статей 1270, 1272 ЦК України свідчить про те, що строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. При цьому законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який прийшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, і це не є строком позовної давності, так як при наявності поважних причин спадкоємцю може бути визначено додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.
       Таким чином, строки прийняття спадщини і строки позовної давності є різними за своєю природою, вони істотно різняться і за наслідками спливу.
       Закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини тягне за собою втрату права на неї, однак з цього часу починає перебіг не строк позовної давності, а у спадкоємця виникає право на визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини.        
       Таким чином, безспірних правових підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою у суду першої інстанції не було, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
       Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
       Судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
       Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                  Ж.І. Максюта

Судді:                                                                           О.В. Свистунова

                                                                                Н.М. Деркач