ф
УХВАЛА

04 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 460/11471/21
адміністративне провадження № К/990/10169/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року, адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2017 по 31.01.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.11.2017 по 31.01.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.
20 квітня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просить їх скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Верховним Судом установлено, що ця справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, тому судові рішення у такій справі можливо переглянути у касаційному порядку за умов, установлених підпунктами “а” – “г” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у системному зв`язку з підставами, визначеними частиною четвертою статтею 328 КАС України. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі Військова частина НОМЕР_1 визначила пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням на підпункт “б” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Не називаючи конкретну норму права, яка була неправильно застосована судами попередніх інстанцій у цій справі та щодо якої є відповідна правова позиція Верховного Суду, відповідач зазначає про неврахування судами висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 27.04.2021 у справі №380/1513/20, від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 23.09.2020 у справі №620/3282/18, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.
Водночас, як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, спірні правовідносини виникли з приводу бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2017 по 31.01.2018 зі встановленням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення відповідних сум.
Натомість у жодній зі справ, на які послався відповідач у касаційній скарзі, предметом спору, щодо якого судами досліджувалися докази і надавалася оцінка аргументам сторін, не було питання визначення січня 2008 року базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців у 2017-2018 роках. При цьому викладений у вказаних справах загальний висновок Верховного Суду щодо обов`язку військових частин проводити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців не суперечить висновкам судів у цій справі.
Жодним чином не обґрунтовано у касаційній скарзі і наявності умови, визначеної підпунктом “б” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для оскарження судових рішень у цій справі. Так, відповідачем не зазначено, які саме фактичні обставини цієї справи були неправильно встановлені в оскаржених судових рішеннях, що позбавляє відповідача можливості їх спростувати при розгляді іншої справи.
Отже, у поданій касаційній скарзі відсутні вмотивовані аргументи неправильного застосування судами попередніх інстанцій певної норми права у спірних правовідносинах та не доведено наявності умов, передбачених підпунктами “а” – “г” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для перегляду оскаржених судових рішень у касаційному порядку, що свідчить про невиконання відповідачем вимоги щодо викладу підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
З огляду на викладене та виходячи з положень пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                С.А. Уханенко