П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/9022/20	

 	             Суддя в суді І інстанції Андрухів В.В.              Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Одеса	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № 0011463305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 96  955,50 грн; податкового повідомлення-рішення № 20011453305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 84  427,02 грн; податкового повідомлення-рішення № 0011483305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 7  035,59 грн; податкового повідомлення-рішення № 0011503305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 32  318,50 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-237800-51 від 04 серпня 2020 року, на загальну суму 47  448,76 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № 0011523305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 4  599,91 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме визнано протиправним та скасовано: податкове повідомлення-рішення № 0011463305 від 18 травня 2020 року, в частині нарахування грошових зобов`язань по ПДВ за основним зобов`язанням, у сумі 29  041,00 грн, за штрафними санкціями, у сумі 14  520,50 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011453305 від 18 травня 2020 року, в частині нарахування грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб за основним зобов`язанням, у сумі 26  136,90 грн, за штрафними санкціями, у сумі 13  068,45 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011483305 від 18 травня 2020 року, в частині нарахування грошових зобов`язань з військового збору за основним зобов`язанням, у сумі 2  178,08 грн, за штрафними санкціями, у сумі 1  089,04 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011503305 від 18 травня 2020 року, в частині нарахування штрафу по ПДВ, у сумі 14  520,50 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-237800-51 від 04 серпня 2020 року, в частині суми 25  221,90 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № 0011523305 від 18 травня 2020 року, в частині суми штрафу 2  522,19 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за наслідком проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, податковим органом обґрунтовано встановлено допущенні позивачем порушення вимог податкового законодавства у перевіряємому періоді.
При цьому, апелянт зазначає, що у межах спірних правовідносин, позивачем безпідставно включено до складу своїх витрат витрати з придбання та обслуговування автомобіля (амортизація, придбання палива), так як такі витрати не пов`язані з господарською діяльністю позивача.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що згідно наказу ГУ ДПС в Одеській області № 282 від 03 лютого 2020 року проведено документальну планову виїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.
За результатами перевірки складено акт від 17 березня 2020 року №35/15-32-33-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення: розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/26556; п. 63.3 ст. 63 ПК України; п. 176.2 ст. 176 ПК України; п. 177.4 ст. 177, п. 167.1 ст. 167 ПК України, а саме не нараховано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 56  284,68грн; пп. 1.4 п. 16 підрозділу 10 розд. ХХ ПК України, а саме не нараховано військовий збір, у загальній сумі 4  690,39 грн; п. 292.1 ст. 292 ПК України а саме не нараховано єдиний податок за 2018 рік, у сумі 350 грн; пп. 2.1 п. 2 ст. 6, ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 45  999,08 грн; п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, а саме не нараховано ПДВ, у сумі 64  637,00 грн, а також не зареєстровано зведеної ПН, на загальну суму 387  822,00 грн..
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наступні рішення: податкове повідомлення-рішення № 0011463305 від 18 травня 2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, на загальну суму 96  955,50 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011453305 від 18 травня 2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, на загальну суму 84  427,02 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011483305 від 18 травня 2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачений за результатами річного декларування, на загальну суму 7  035,59 грн; податкове повідомлення-рішення № 0011503305 від 18 травня 2020 року про застосування штрафу по ПДВ на загальну суму 32  318,50 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на загальну суму 45  999,08 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів i зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № 0011523305 від 18 травня 2020 року, на загальну суму 4  599,91 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих податковим органом рішень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду 
Згідно п. 177.1. ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
При цьому, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:- бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно ч. 1  ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин на формування спірних податкових зобов`язань позивача у перевіряємому періоді, зокрема, вплинули його господарські операції з придбання товарів та послуг, які на переконання податкового органу, не пов`язані із підприємницькою діяльністю позивача.
Між тим, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В даному випадку, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги податкового органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, єдиним доводом апеляційної скарги податкового органу є те, що позивачем безпідставно включено до складу своїх витрат витрати з придбання та обслуговування автомобіля (ремонт, амортизація, придбання палива).
Проте, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції визнано правомірними зазначені висновки податкового органу щодо помилкового віднесення позивачем своїх витрат на придбання та обслуговування автомобіля до складу своїх витрат при визначенні бази оподаткування спірними податками та зборами.
При цьому, будь-яких доводів щодо безпідставності декларування інших витрат позивача, які за висновками проведеної перевірки не пов`язані із здійсненням позивачем своєї господарської діяльності, як і доводів про помилковість проведених судом першої інстанції розрахунків при частковому скасуванню оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, апеляційна скарга податкового органу не містить.
Тому, оскільки доводи апеляційної скарги податкового органу дублюють висновки суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, в частині висновків про задоволення позовних вимог.
В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року– без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

  Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
  Судді	    	Єщенко О.В.    Крусян А.В.