ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12531/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Ресурс" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомленні-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-Ресурс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м.  Києві №  0001913207 від 19.03.2020, яким застосовано до ТОВ "ОККО-Ресурс" суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 500 000,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
24 січня 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-РЕСУРС" (ідентифікаційний код 37776041) зареєстровано за адресою: 04070, м. Київ, вул.  Набережно-Хрещатицька, буд.  15-17/18. 
18.09.2019 року внесено зміни до назви та місця реєстрації юридичної особи (ідентифікаційний код 37776041) з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХОЛДКО" (адреса: Львівська область, м.  Львів, Личаківський район, вул. Пластова, буд.  1) на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-РЕСУРС" (адреса: м.  Київ, вул.  Набережно-Хрещатицька, буд.  15-17/18).
ТОВ "ОККО-РЕСУРС" (ідентифікаційний код 37776041) має ліцензію від 01.07.2019 року серії АЖ №  078624 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі за місцезнаходженням, що отримана на підприємство ТОВ "УКРХОЛДКО" (ідентифікаційний код 37776041).
На підставі наказу від 29.01.2020 року №  953 працівниками ГУ ДПС у м.  Києві проведено фактичну перевірку ТОВ "ОККО-Ресурс" з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального за період з 01.01.2019 року по 12.02.2020 року.
За результатами перевірки складено акт від 13.02.2020 року №  463/26-15-32-07/37776041, яким встановлено порушення вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями).
Як встановлено у акті перевірки, відповідно інформаційних систем ДПС України ТОВ "ОККО-Ресурс" не отримував ліцензію на право оптової торгівлі пальним без місць зберігання за адресою м.  Київ, вул.  Набережно-Хрещатицька, буд.  15-17/18, чим порушило вимоги ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.
Не погоджуючись з висновками перевірки, позивачем було подано заперечення від 03.03.2020 №  2019/10-3 до акту перевірки.
Листом від 16.03.2020 року №  48683/10/26-15-32-07-19 Головне управління ДПС у м.  Києві повідомило про відмову у задоволенні заперечень до акту перевірки, акт про проведення перевірки залишено без змін.
На підставі акту від 13.02.2020 року №  463/26-15-32-07/37776041 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 року №  0001913207, яким до ТОВ "ОККО-Ресурс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 500 000,00 грн.
Рішенням від 22.05.2020 року №  17269/6/99-00-08-05-06-06 Державною податковою службою України податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 №0001913207 залишено без змін, а скаргу ТОВ "ОККО-Ресурс" - без задоволення.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
За змістом  статті 1 Закону №481,  ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Згідно частини 1 статті 16  Закону №  481  контроль за дотриманням норм цього Закону  здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Щодо виявлених порушень, а саме: оптової торгівлі пальним за відсутності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з абзацом 57  статті 1 Закону №  481, оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.
У відповідності до абз. 59-65 ст. 1 Закону №  481, Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:
ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності);
місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);
дату видачі/призупинення/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Термін "пальне" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в  Податковому кодексі України.
Процедура створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) передбачена Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №     545 (далі - Порядок №  545).
Пунктом 3 Порядку №  545 встановлено, що до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості:
для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ;
для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з     пунктом 63.6     статті 63 і     пунктом 64.6     статті 64 Податкового кодексу України;
для фізичних осіб - підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта);
адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу);
дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Відповідно до ч. 31 ст. 15 Закону №  481, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Частиною 33 ст. 15 Закону №  481 передбачено, що разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання та/або зміною типу акціонерного товариства), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.
У п. 5 Порядку №  545 вказано, що зміни до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для внесення змін до відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.
Органи ліцензування, що уповноважені видавати ліцензії на оптову і роздрібну торгівлю алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального та на зберігання пального, зобов`язані надати контролюючому органу за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців інформацію про видані, переоформлені, призупинені або анульовані ліцензії у п`ятиденний строк з дня здійснення таких дій.
Статтею 17 Закону №  481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Частиною 2 ст. 17 Закону №  481 вказано, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
З аналізу наведених нормативних положень вбачається, що відповідальність передбачена. 2 ст. 17 Закону України настає виключно у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії, тобто, без отримання суб`єктом господарювання спеціального дозволу - документа державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що здійснення ліцензійної діяльності за наявності відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, що втратили актуальність внаслідок зміни реєстраційних даних ліцензіата, не становить склад порушення, що полягає у оптовій торгівлі пальним без ліцензії.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ОККО-Ресурс" (ТОВ "УКРХОЛДКО") отримало ліцензію від 01.07.2019 року серії АЖ №  078624 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, з реєстраційним номером №  990614201900539.
У подальшому вказану ліцензію переоформлено 27.01.2020 року із зазначенням зміни назви та місцезнаходження ліцензіата ТОВ "ОККО-Ресурс", при цьому реєстраційний номер ліцензії залишився незмінним - №  990614201900539.
Отже, впродовж періоду з 01.01.2019 року по 12.02.2020 року ліцензія ТОВ "ОККО-Ресурс" з реєстраційним номером №  990614201900539 була дійсною.
Щодо обов`язку ліцензіата повідомляти орган ліцензування про зміни даних, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, колегія суддів зазначає наступне.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовано Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 №  222-VIII.
Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" передбачено, що ліцензіат зобов`язаний повідомляти органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк, встановлений ліцензійними умовами, але не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін.
Зміна найменування ліцензіата (акціонерного товариства) у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку із перетворенням ліцензіата (акціонерного товариства) в інше господарське товариство не є підставою для переоформлення ліцензії. У такому разі товариство має право продовжувати провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі виданої раніше такому товариству відповідної чинної ліцензії.
Непереоформлена у встановлений строк ліцензія є недійсною і підлягає анулюванню, крім випадку, передбаченого абзацом третім цієї частини.
Однак, у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", дія цього Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення таких видів господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Таким чином, при вирішенні питання порядку та строків переоформлення ліцензій необхідно керуватися положеннями виключно Закону №  481.
Відповідно до ч. 33 ст. 15 Закону №  481 передбачено, що у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання та/або зміною типу акціонерного товариства), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.
Інші положення Закону №  481, а також Порядку №  545 врегулювання питання порядку та строків внесення змін до відомостей у виданій суб`єкту господарювання ліцензії не містять.
Аналогічний висновок викладено у Загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі Державної податкової служби України у категорії 113.03, де зазначено, що чинним законодавством не передбачено граничних термінів при подачі суб`єктами господарювання заяв на переоформлення ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи, що обов`язок позивача ліцензіата за спеціальним Законом №  481 подати заяву про зміну відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, у певний строк відсутній та беручи до уваги, що ліцензія ТОВ "ОККО-Ресурс" з реєстраційним номером №  990614201900539 з 01.07.2019 по 12.02.2020 року на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі була дійсною, контролюючий орган прийшов до хибного висновку про здійснення реалізації позивачем пального без ліцензії на право оптової торгівлі пальним без місць зберігання.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

  Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.