Постанова
Іменем України
 
19 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 127/26881/14
провадження № 61-19222св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 	
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року у складі судді Король О. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Сопруна В. В., Стадника І. М.
 
у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1                                   888 678,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі                              3 654 грн.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року в частині задоволення позову про стягнення боргу в сумі 304 614,22 грн скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 304 614,22 грн відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року роз`яснено, що відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 24 липня 2015 року сума коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 584 064,41 грн, а також підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави 3 654 грн судового збору.
ОСОБА_2 17 вересня 2021 року звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року.
На обґрунтування заяви, ОСОБА_2 посилався на те, що підставами для такого перегляду є факти, які були встановлені при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадження № 12020020010001220 від 03 червня 2020 року за частиною першою статті 358 КК України, а саме: 
- факт підробки підпису ОСОБА_2 на боргових розписках, які були надані                 ОСОБА_1 до матеріалів цивільної справи № 127/26881/14-ц, як доказ боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 ; 
- факт внесення ОСОБА_1 до позовної заяви цивільної справи № 127/26881/14-ц завідомо недостовірних відомостей про те, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 29 січня 2003 року начебто було укладено договір позики і що укладання договору позики на суму 11 400 доларів США підтверджується борговою розпискою від 29 січня 2003 року, яка була написана при свідках; 
- надання свідком ОСОБА_3 по цивільній справі № 127/26881/14-ц завідомо неправдивих свідчень під присягою про те, що боргова розписка на російській мові на суму 11 400 доларів США від 29 січня 2003 року начебто була написана і підписана ОСОБА_2 в січні 2003 року в її присутності. 
Зазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про відсутність укладання між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 29 січня 2003 року договору позики. Ці обставини не були і не могли бути відомі йому, оскільки кримінальне провадження № 12020020010001220                              від 03 червня 2020 року за частиною першою статті 358 КК України було розпочато лише 03 червня 2020 року.
У зв`язку з цим просив скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року за нововиявленими обставинами.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 27 вересня 2021 року відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року у цій справі.
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду із зазначеною заявою, визначений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України.
Вінницький апеляційний суд постановою від 10 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року залишив без змін.
Постанову апеляційний суд мотивував тим, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
ОСОБА_2 у листопаді 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на частину другу статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що суддя суду першої інстанції всупереч вимог статті 129 Конституції України та норм процесуального права допустив незаконну відмову в доступі йому до правосуддя, вийшовши за межі наданих суду повноважень, і при цьому не дотримався вимог статті 19 Конституції України, оскільки діяв не в межах та не у спосіб, передбачений законодавством, чим допустив порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд першої інстанції на порушення вимог частини третьої статті 89 ЦПК України не надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які містяться у матеріалах справи, не мотивувавши відхилення або врахування кожного доказу і безпідставно за межами судового засідання встановив, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Під час ознайомлення 07 вересня 2021 року із матеріалами кримінальної справи                         № 12020020010001220 йому стало відомо, що суд першої інстанції проігнорував те, що згідно з протоколом тимчасового доступу до документів від 16 квітня 2021 року та опису документів були вилучені із першого і другого томів справи № 127/26881/14-ц на підставі ухвали слідчого сторінки.
При цьому, суд на порушення вимог частини першої статті 96 ЦПК України не залишив у справі засвідчені копії цих письмових доказів (сторінок).
Апеляційний суд переглядаючи судове рішення місцевого суду на зазначені порушення уваги не звернув та залишив його без змін.
  
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Від ОСОБА_1 у січні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заявник просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що переоцінка доказів не є нововиявленими обставинами. Норми прав не спростовують рішення суду яким були встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності в присутності ОСОБА_2 . 
Оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 16 грудня 2021 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Вінницького міського суду Вінницької області.
Справа № 127/26881/14-ц надійшла до Верховного Суду 21 січня 2022 року.
 
Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1                                   888 678,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі                              3 654 грн.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року в частині задоволення позову про стягнення боргу в сумі 304 614,22 грн скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 304 614,22 грн відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої, пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11 (провадження № 61-8547св21) зазначено, що за змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.
Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.
Встановивши, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, про перегляд якого за нововиявленими обставинами відповідачем подано заяву, набрало законної сили 24 липня 2015 року на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області, а із заявою про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами заявник мав право звернутися в межах трирічного строку, проте з такою заявою звернувся лише у вересні 2021 року, тобто після спливу шести років з дня набрання цим рішенням законної сили, тому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
На думку колегії суддів оскаржувані судові рішення, що переглядаються, є достатньо мотивованими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Щодо клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за його участю
ОСОБА_2 у листопаді 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, зокрема просив справу розглядати за його участю.
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складання доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розгляд цієї справи в касаційному порядку проведений Верховним Судом за правилами статті 401 ЦПК України в порядку письмового провадження, в якому учасники справи не повідомляються про такий розгляд.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд за його участю справи за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 І. В. Литвиненко
 
                                                                                                            А. І. Грушицький
 
                                                                                                           Є. В. Петров