КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                               __________________________________
Справа  №761/25839/15-ц
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/5658/2022                                                                                                                                                              
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                                           судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                               суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
                                               при секретарі                      Баллі Л.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2021 року (суддя Юзькова О.Л.) за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
встановив:
 
рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором  про надання споживчого кредиту № 11052974000 від 6 жовтня 2006 року у розмірі 66 219,34 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 29 182грн 83коп, та судовий збір у сумі 3 654грн.
            20 вересня 2017 року на виконання рішення суду Шевченківським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист, який був направлений на поштову адресу представника банку.
31 травня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання відповідальної особи Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) провести зняття арешту із банківських рахунків боржника та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відносно ОСОБА_2 ; зобов`язати приватного виконавця Мілоцького О.Л. провести зняття арешту із банківських рахунків боржника та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відносно ОСОБА_2 .
Заявники зазначали, що постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньої Г.Ю. від 18 липня 2018 року було відкрито виконавче провадження №56729597.
На підставі постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу 
                                                                                
державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції 
у місті Києві Чорного В.В. від 3 серпня 2018 року про арешт майна боржника було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень під номером 27341491 (спеціальний розділ) про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 .
Крім того заявники зазначали, що уповноваженою особою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) на підставі відкритих виконавчих проваджень №62551997 та №62551927 були внесені записи до Єдиного реєстру боржників про боржника ОСОБА_2 .
Також заявники стверджували, що уповноваженою особою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) на підставі відкритого виконавчого провадження №62551997 було накладено арешт на банківську картку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк» боржника ОСОБА_2 .
Заявники посилалися на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мілоцького О.Л. від 12 серпня 2020 року було відкрито виконавче провадження №62799721 та накладено арешт на майно боржника, у зв`язку із чим були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень під номером 37752229 (спеціальний розділ) про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 .
Крім того, заявники стверджували, що приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. на підставі відкритого виконавчого провадження № 62799721 було внесено запис до Єдиного реєстру боржників про боржника ОСОБА_2 , а також було накладено арешт на банківську картку НОМЕР_1 у AT КБ «ПриватБанк» боржника ОСОБА_2 .
Разом з тим заявники зазначали, що 29 березня 2021 року між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 був укладений попередній договір та сплачено товариству 121157грн за набуття права кредитора за кредитним договором №11052974000 від 6 жовтня 2006 року.
Крім того, 30 березня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту (поруки) про розірвання цього договору. В цей же день між ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту про викладення п. 2.1. основного договору в новій редакції.
Також 30 березня 2021 року між ТОВ «Інвестмент Юніон» та АТ «УкрСиббанк» був укладений договір факторингу №30/03/6/2021 за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року. Цього ж дня між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення прав вимоги (цесії) за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року. 
Також 30 березня 2021 року між ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» був укладений договір про розірвання договору іпотеки №24786 та, як наслідок, було знято заборону на відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .
Заявники зазначали, що в рахунок укладання зазначеного договору ОСОБА_2 30 березня 2021 року було сплачено кредиторську заборгованість згідно кредитного договору №11052974000 від 6 жовтня 2006р. у розмірі 712 967грн 98коп., тому на день звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, ними добровільно виконані всі майнові зобов`язання, у тому числі щодо виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, на підставі якого 20 вересня 2017 року було видано виконавчий лист №761/25839/15-ц, перед кредитором АТ «УкрСиббанк» поза межами виконавчого провадження.
                                                               
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2021 року, у якій виправлені описки ухвалою суду від 14 лютого 2022 року, у задоволенні заяви відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Скаржники посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом було проігноровано їх роз`яснення та доводи, а також не досліджено копії документів, доданих до заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у підтвердження їх доводів про добровільну сплату заборгованості поза межами виконавчого провадження.
            Заявники зазначають, що суд першої інстанції не звернув уваги на клопотання представника АТ «УкрСиббанк» про задоволення їх заяви, що підтверджує відсутність заборгованості перед банком.
Також заявники посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема порушення строків розгляду їх заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, невірне зазначення дати постановлення оскаржуваної ухвали та дати складання її повного тексту, а також порушення їх права на ознайомлення з матеріалами справи.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
AT «УкрСиббанк», приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мілоцький O.JI. та Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги шляхом направлення судового повідомлення на їх офіційні електронні адреси (с.с. 226-227, т.2), у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
За таких обставин і відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність вказаних учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року у розмірі 66 219,34 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 29 182грн 83коп, та судовий збір у сумі 3 654грн.
На виконання рішення суду Шевченківським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист, який 8 вересня 2017 року був направлений на поштову адресу представника банку. 
12 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким O.JI. відкрито виконавче провадження №62799721 за виконавчим листом №761/25839/15-ц, виданим Шевченківським районним судом міста Києва 20 серпня 2017 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 
30 березня 2021 року ОСОБА_2 на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 0000011052974 було внесено до каси АТ «УкрСиббанк» 25 491 доларів США, що у еквіваленті становить 712 967грн 98коп.
30 березня 2021 року між ТОВ «Інвестмент Юніон» та AT «УкрСиббанк» був 
                                                                       
укладений договір факторингу №30/03/6/2021, за яким фактору було передано право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року у розмірі основного боргу у сумі 40728,34 доларів США та процентами у сумі 43 248,67 доларів США. 
Цього ж дня між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення прав вимоги (цесії), за умовами якого після сплати новим кредитором 121 157грн кредитору до нього переходить право вимоги до ОСОБА_2   за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк».
Пунктом 2 договору сторони підтвердили, що на момент укладення договору заборгованість боржника за кредитним договором становить 40728,34 доларів США основного боргу та 43 248,67 доларів США за процентами.
30  березня 2021 року ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «Інвестмент Юніон» 121 157грн.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що надані документи не свідчать про повне виконання боржником рішення суду, а сам по собі перехід права вимоги за кредитним договором не свідчить про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та ґрунтуються на нормах процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Такі висновки викладені в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц.
Порядок і умови примусового виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».
                                                                    
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що виконавчий документ визнається таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі добровільного виконання боржником свого обов`язку або припинення зобов`язання до видачі виконавчого листа або до відкриття виконавчого провадження.
З матеріалів даної справи вбачається, що приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, який виданий Шевченківським районним судом міста Києва 20 серпня 2017 року, про стягнення з   ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11052974000 від 6 жовтня 2006 року у розмірі 66 219,34 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 29 182грн 83коп., та судового збору у сумі 3 654грн.
30 березня 2021 року ОСОБА_2 на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 0000011052974 було внесено до каси АТ «УкрСиббанк» 25 491 доларів США. В цей же день були укладені договори факторингу та цесії, за якими було передано право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №11052974000 від 6 жовтня 2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк». Новим кредитором є ОСОБА_1 .
При цьому у договорах було зазначено, що передається право вимоги у розмірі основного боргу у сумі 40728,34 доларів США та 43 248,67 доларів США за процентами.
Враховуючи, що у виконавчому листі був визначений розмір заборгованості 66 219,34 доларів США та 29 182грн 83коп., а сплачено банку ОСОБА_2 25 491 доларів США, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наданими документами не підтверджено добровільне виконання боржником ОСОБА_2 рішення суду, оскільки залишок заборгованості становить 40 728,34 доларів США та 29 182грн 83коп.
Доводи апеляційної скарги, що представник АТ «УкрСиббанку» звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що, на думку заявників, свідчить про погашення заборгованості, є безпідставними, так як АТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги до ОСОБА_2 за  кредитним договором новому кредитору, зазначивши у договорі факторингу розмір заборгованості ОСОБА_2 , який існує на день укладення договору. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документа такими, що не підлягає виконанню.
При цьому, новий кредитор ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до приватного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа без виконання.
Твердження апелянтів, що суд першої інстанції порушив строки розгляду їх заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, невірно зазначив дату 
                                                              
постановлення оскаржуваної ухвали та дату складання її повного тексту, а також порушив їх права на ознайомлення з матеріалами справи, не є підставою для скасування ухвали суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд
                                                                    
постановив:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 3 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                       Г.М. Кирилюк

                                                                                             Т.І. Ящук