П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/6047/21-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Маренич І.В. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
12 липня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,
представника відповідача: Паука В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Чернівецької обласної прокуратури на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила:
- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру";
- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року у відповідності до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру";
- стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 60905,31 грн;
- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату у відповідності до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, виплачену згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №600/653/20-а;
- стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 6712,72 грн. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2022 позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26.03.2020 року по 29.04.2020 року відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18);
- зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу з 26.03.2020 року по 29.04.2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року;
- зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між належною заробітною платою та отриманою заробітною платою за період з 26 березня по 29 квітня 2020 року у розмірі 60905,31 грн;
- зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1  різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 6712,72 грн;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на проведення судової - економічної експертизи за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької обласної прокуратури у сумі 2500,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Чернівецькою обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що нарахування та виплати заробітної плати прокурорам у період з 26.03.2020 по 31.12.2020 була здійснена відповідно до Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури. Оскільки норми Закону №113-ІХ не визнано неконституційними, оплата праці прокурорів регіональних, місцевих і військових прокуратур продовжувала здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Більше того, станом на 26.03.2020 був відсутній механізм нарахування заробітної плати згідно з вимогами ст. 81 Закону №1697- VII. Посилається на те, що позивач не пройшла атестацію, у зв`язку з чим була звільнена з займаної посади та органів прокуратури, а тому права на отримання заробітної плати відповідно до норм ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697 не набула.
Крім того, позивачем також було подано апеляційну скаргу, у якій ОСОБА_1 просить змінити рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2022 в частині суми, яка підлягає нарахуванню та стягненню. В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що 03.03.2022 представником позивача було подано через канцелярію Чернівецького окружного адміністративного суду заяву про зміну позовних вимог разом з уточненим висновком судового експерта. Однак, дана заява про зміну позовних вимог судом не була взята до уваги взагалі. Посилається на те, що не повідомивши позивача про дату підготовчого засідання 28.02.2022, а також закриття підготовчого засідання, суд першої інстанції позбавив позивача можливості розпорядитись своїми позовними вимогами.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги Чернівецької обласної прокуратури та просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечив.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 27.08.1985 по 29.04.2020 працювала в органах прокуратури України на різних посадах, а з 14.01.2016 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Чернівецької області, що підтверджується записами у трудовій книжці.
Наказом прокуратури Чернівецької області від 28.04.2020 №218-к позивача звільнено з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Чернівецької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 29.04.2020.
18.10.2021 представник позивача звернулася з запитом до Чернівецької обласної прокуратури щодо надання інформації на підставі яких нормативно - правових актів, законів здійснювалось нарахування позивачу заробітної плати з 26.03.2020 по 29.04.2020, розмір заробітної плати за вказаний період із зазначенням складових заробітної плати, оклад, надбавки, премії, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи тощо. Також просила повідомити, чи виплачувалась позивачу заробітна плата у відповідності до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а також чи проведено нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні виходячи із розміру заробітної плати, який передбачений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".
Листом від 23.10.2021 р. Чернівецькою обласною прокуратурою повідомлено представника позивача, що позивачу нараховувалась заробітна плата згідно постанови Кабінету міністрів України від 31.05.2012 "Про упорядкуванні структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657), яка складалась з: посадового окладу згідно постанови КМУ від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657) - 7030,00 грн; надбавки за вислугу років згідно постанови КМУ від 09.12.2015 №1090 "Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури" - 45 % посадового окладу; надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи згідно постанови КМУ від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" - 70 % посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; премії згідно постанови КМУ від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" - в розмірі не менш, як 10 % посадового окладу та економії фонду оплати праці. Зазначено, що нарахування та виплата вихідної допомоги при звільненні позивачу виходячи із розміру заробітної плати, який передбачений ст.81 Закону України "Про прокуратуру" не проводилась 
Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 прийнято 26 березня 2020 року, тому право на отримання заробітної плати у відповідності до статті 81 Закону №1697-VІІ виникає у позивача також з 26 березня 2020 року.
Відтак, суд вказав, що грошові кошти, які були недоотримані позивачем, підлягають перерахунку та виплаті з урахуванням приписів рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 року та з урахуванням визначеного ст. 81 Закону №1697-VІІ розміру.
Суд зазначив, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень необхідно визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26.03.2020 року по 29.04.2020 року відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18), зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу з 26.03.2020 року по 29.04.2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року.
Щодо вимоги позивача про стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", то суд першої інстанції дійшов висновку, що порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання Чернівецької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між належною заробітною платою та отриманою заробітною платою за період з 26 березня по 29 квітня 2020 року у розмірі 60905,31 грн.
Стосовно вимог про зобов`язання Чернівецької обласної прокуратури здійснити перерахунок та виплату у відповідності до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, виплачену згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №600/653/20-а та стягнення з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 6712,72 грн, то на думку суду першої інстанції, порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 6712,72 грн.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції та оцінюючи аргументи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів виходить з того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України врегульовані Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).
Відповідно до ст. 4 Закону № 1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 81 Закону № 1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами
Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Відповідно частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (у первісній редакції) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.
Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.9 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII частину 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» викладено в такій редакції: «Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року». 
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» було установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі:
- з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі:
- з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» було установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- з 1 січня 2020 року - 2012 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» було установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- з 1 січня 2021 року - 2102 гривні.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
За приписами статті 89 Закону України «Про прокуратуру» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.
Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення, зокрема, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.
Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".
Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Закон України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин прийняті пізніше Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", а тому у 2015 році норми і положення Закону України "Про прокуратуру" щодо заробітної плати прокурора застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 81 цього Закону.
Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 825/575/16, від 19.03.2020 у справі № 806/3314/17, від 09.09.2020 у справі №807/1171/16.
Законом України № 113-ІХ від 19.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України "Про прокуратуру" 1697-VІІ від 14.10.2014, зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ).
Пунктом 66 вказаного Закону № 113-ІХ частину 3 статті 81 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: "Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".
Відповідно до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
За прокурорами та керівниками, зокрема, місцевих прокуратур, зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до окружної прокуратури.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113 день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".
Наказом Генерального прокурора від 23 грудня 2019 року № 351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02 січня 2020 року.
Наказом Офісу Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.
Наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року №40 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року.
Таким чином, починаючи з 25.09.2019 (дата набрання чинності Закону № 113-ІХ), отримання прокурорами посадового окладу у розмірі, встановленому ст. 81 Закону № 1697-VІІ, пов`язано з набуттям ними статусу прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, чому в свою чергу мало передувати переведення до таких органів прокуратур, після проходження відповідної атестації.
Норми Закону № 113-ІХ не визнано неконституційними.
Як уже зазначалось судом, в спірний період оплата праці працівників органів прокуратури, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".
Судом встановлено, що в період з 26.03.2020 по 29.04.2020 позивач обіймала посаду начальника відділу організації прийому громадян, розглду звернень та запитів прокуратури Чернівецької областв та її посадовий оклад нараховувався в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у Постанові № 505, що підтверджує відповідач у відповіді на запит від 23.10.2021.
Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів.
Постанова Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в спірний період була чинною, не скасована та підлягала застосуванню.
При цьому суд зазначає, що звільнення позивача із органів прокуратури пов`язано із неуспішним проходженням атестації. 
Отже, у зв`язку з неуспішним проходженням атестації позивач не була переведена до Чернівецької обласної прокуратури, відтак, заробітна плата за період з 26.03.2020 по 29.04.2020 їй виплачувалася відповідно до чинного законодавства, яке встановлювало оплату праці працівників місцевих та регіональних органів прокуратури. У свою чергу, право на нарахування та виплату заробітної плати з урахуванням положень ст. 81 Закону № 1697-VII позивач не набула.
Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 по справі № 826/17798/14 (К/9901/13106/21) зазначив, що виплата заробітної плати згідно з Постановою № 1155 і статті 81 Закону № 1697-VII пов`язувалася якраз із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в «новоутворені»/«оновлені» прокуратури (відповідно до Закону № 113-ІХ).
Доводи позивача щодо необхідності врахування у спірних правовідносинах рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру", зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру", зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним виключно положення Бюджетного Кодексу України, водночас інші нормативно-правові акти неконституційними не визнані. Як наслідок, Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) не зумовлює правових підстав для перерахунку розміру посадового окладу позивача у спірний період. Тобто, з відновленням дії ст.81 Закону України "Про прокуратуру" правове становище позивача залишилося незмінним.
Із врахуванням вищевикладених обставин, доводи апеляційної скарги Чернівецької обласної прокуратури про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за період з 26.03.2020 по 29.04.2020 діяв на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.
Отже, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про стягнення заробітної плати за вказаний період, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню..
Також апеляційний суд зазначає про похідний характер позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу у відповідності до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" вихідної допомоги при звільненні, виплачену згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №600/653/20-а, які не підлягають задоволенню з огляду на відсутність підстав для задоволення вимог позивача про перерахунок та виплату заробітної плати у відповідності до вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. 
Отже суд першої інстанції, задовольняючи позов (частково), припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що тягне за собою скасування рішення суду першої інстанції, а в задоволенні позову слід відмовити. 
Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин та відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга Чернівецької обласної прокуратури - задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі - скасуванню з ухваленням нової постанови про повну відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури задовольнити  повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2022 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі 22 липня 2022 року.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.