ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
9 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 132/287/20
провадження № 51-5803км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                                   ОСОБА_1 ,  
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового                      
засідання                                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
представника потерпілого         ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями прокурора та касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 – адвоката ОСОБА_6 на  ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року та Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою місцевого суду задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 , кримінальне провадження №12019020000000086 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст.  284 КПК, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК, а фактичне направлення прокурором до суду обвинувального акту відбулось 22 січня 2020  року, тобто після закінчення строків досудового розслідування.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, а рішення місцевого суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Зокрема зазначає, що судом першої інстанції без належного обґрунтування прийнято за дійсні доводи захисника викладені у його клопотанні про закриття кримінального провадження, при цьому безпідставно відхилено доводи прокурора щодо своєчасності направлення обвинувального акту до суду. Також вказує на те, що апеляційний суд взагалі не перевірив доводів сторони обвинувачення та не надав їм належної оцінки, обравши вибірковий підхід до оцінки доказів. 
У касаційній скарзі представник потерпілого, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що рішення місцевого суду про закриття кримінального провадження є незаконним, що залишилось поза увагою апеляційного суду, який погодившись з рішення суду першої інстанції, залишив апеляційні скарги сторони обвинувачення без задоволення, при  цьому не надав вичерпних відповідей на всі доводи зазначені у них.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник підозрюваного ОСОБА_8 – адвокат ОСОБА_12 просить залишити її без задоволення, а рішення судів без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор та представник потерпілого підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах вимог касаційної скарги.
У п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК визначено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Доводи, наведені у касаційних скаргах про істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 419 КПК, є обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду – це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам статей 370, 419 КПК.
Відповідно до ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави, за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
З огляду на ці законодавчі положення та приписи ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак цих вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу місцевого суду, в повному обсязі не дотримався.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції кримінальне провадження за обвинуваченням   ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.  2 ст.  189 КК , відомості про яке внесені 17 лютого 2019  року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019020000000086, закрито на підставі п.  10 ч.  1 ст.  284 КПК, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
Не погодившись із рішенням місцевого суду, прокурор та представник потерпілого подали на нього апеляційні скарги, в яких, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд обвинувального акту у цьому суді.
Зокрема з апеляційної скарги прокурора вбачається, що ним, на підтвердження своєчасності направлення обвинувального акту до суду, як додатки було додано копії фіскального чеку та витягу з журналу обліку рекомендованих відправлень, а в судовому засіданні було заявлено клопотання про їх дослідження, в задоволенні якого судом було відмовлено.
Разом з тим, враховуючи те, що надані прокурором докази не були досліджені судом першої інстанції, апеляційний суд з метою забезпечення реалізації стороною обвинувачення права на апеляційне оскарження такого судового рішення відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК мав створити необхідні для цього умови, у тому числі й шляхом дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки.
Проте апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, всупереч вимогам ст. 419 КПК належним чином не мотивував свого рішення, не навів ґрунтовного аналізу доводів, викладених в апеляції, не надав відповіді на посилання апелянта, не навів мотивів, виходячи з яких визнав ці та інші доводи в апеляції необґрунтованими та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про дослідження доказів.
Оскільки надані прокурором докази щодо своєчасного направлення до суду обвинувального акту, за умови їх підтвердження, могли вплинути на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідні доводи прокурора потребували ретельної перевірки з наведенням докладних мотивів визнання їх необґрунтованими, чого суд апеляційної інстанції не зробив. При цьому, саме лише посилання апеляційного суду в ухвалі на те, що суд першої інстанції надав можливість прокурору надати підтверджуючі документи, проте прокурором їх не було надано, а тому у апеляційного суду не було підстав для дослідження виписки із журналу обліку рекомендованих відправлень, в даному випадку є недостатнім для спростування позиції сторони обвинувачення щодо направлення обвинувального акту до суду у строки, визначені КПК.
Таким чином, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не дав вичерпних відповідей на доводи у апеляційній скарзі сторони обвинувачення, чим порушив вимоги ст. 419 КПК, дійшовши передчасного висновку про законність ухвали суду першої інстанції.
Оскільки ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, її не можна визнати законною та обґрунтованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. 
Отже, зважаючи на доводи, наведені в касаційних скаргах сторони обвинувачення, їх слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненнями прокурора та касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 – адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 – скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                        ОСОБА_3